П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/12152/21 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Майстер П.М.   
Суддя-доповідач -  Драчук Т. О.   
02 вересня 2022 року                                                                                                    м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Драчук Т. О. 
суддів:  Смілянця Е. С.  Полотнянка Ю.П. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 червня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області, Шепетівського районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, стягнення коштів, 
В С Т А Н О В И В :
в вересні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, Шепетівського районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області про визнання бездіяльності Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області щодо не проведення розслідування нещасного випадку (невиконання вимог п.3.8. Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України від 27.12.2002 № 1346), що стався 04.09.2019 із тимчасово виконуючим обов`язки слідчого відділення Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницькій області підполковником поліції ОСОБА_1 у приміщенні Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницькій області (за адресою: м. Шепетівка, вул. Валі Котика. 3).
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2021 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Шепетівського районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області щодо не проведення розслідування захворювання, яке сталося 04.09.2019 із тимчасово виконуючим обов`язки слідчого відділення Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницькій області підполковником поліції ОСОБА_1 у приміщенні Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницькій області. 
Зобов`язано Шепетівське районне управління поліції ГУНП в Хмельницькій області провести розслідування захворювання, яке сталося 04.09.2019 із тимчасово виконуючим обов`язки слідчого відділення Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницькій області підполковником поліції Алексєєвим О.Д. приміщенні Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницькій області. 
Стягнуто з Державного бюджету України на користь  ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 1000,00 (одна тисяча) грн. 
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Шепетівського районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області судовий збір в сумі 908,00 (дев`ятсот вісім) грн, а також судові витрати на правову допомогу в сумі 2000,00 (дві тисячі) грн на користь  ОСОБА_1 .
В решті позову відмовлено.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2022 року рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2021 року залишено без змін.
15 червня 2022 року позивачем подано заяву про ухвалення додаткового судового рішення, в якому просив:
- винести у справі №560/12152/21 додаткове судове рішення щодо визначення відповідачем у справі щодо стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в сум 1000 грн. з Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області ( вул. Зарічанська, 7, м. Хмельницький, Хмельницька обл., 29017), код ЄДРПОУ – 40108824;
- винести у справі №560/12152/21 додаткове судове рішення щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області (вул. Зарічанська, 7 м. Хмельницький, Хмельницька область, 29017, код ЄДРПОУ - 40108824 судового збору в сумі 908 гривень, а також судових витрати на правову допомогу в сумі 2000 гривень на користь ОСОБА_1 .
В обґрунтування поданої заяви заявник зазначає, що оскільки в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань міститься інформація про те, що Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області зареєстроване 07.11.2015, ідентифікаційний код 40108824, у відомостях про відокремлені підрозділи юридичної особи ГУНП в Хмельницькій області Шепетівське районне управління ГУНП в Хмельницькій області не зазначене.
Вказано, що ОСОБА_1 в позовній заяві звертався з позовними вимогами щодо стягненню моральної шкоди, витрат на правову допомогу саме з ГУНП в Хмельницькій області, з приводу яких і досліджувались докази.
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 червня 2022 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області, Шепетівського районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, стягнення коштів  відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій  апелянт просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву про ухвалення додаткового судового рішення, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.
09.08.2022 (вх. №5230/22) та 16.08.2022 (вх. №20088/22) до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, в якому представник відповідача просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
Згідно ч. 1, 2 ст. 312 КАС України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. 
Відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
Оскільки сторонами не заявлено клопотань про розгляд справи за їх участі, а також, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм  матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін, виходячи з наступного.
Відмовляючи у задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення суд першої інстанції виходив з того, що судом надано оцінку усім доказам у межах заявлених позовних вимог та прийнято відповідне рішення за наслідками судового розгляду.
Тобто, по всім заявленим позивачем вимогам ухвалено рішення, що в свою чергу, виключає правову основу для постановлення додаткового рішення, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення суду у даній справі.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами п. 1 ч. 1 ст. 252 КАС України визначено, що суд, який ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення у випадках, якщо, 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Слід зазначити, що процесуальний інститут додаткового рішення дозволяє виправляти помилки суду, спричинені недотриманням обов`язку, зокрема, про необхідність надання судом відповідей на всі заявлені позивачем (третьою особою) вимоги.
За змістом частини 1 статті 252 КАС України підставою для винесення додаткового рішення може бути не ухвалення судом рішення щодо однієї з позовних вимог, якщо щодо решти вимог, заявлених у позові, рішення ухвалено. Додаткове рішення необхідне також у тих випадках, коли відповідь суду не відповідає обсягу поставленого питання або ж спосіб судового захисту викладений неповно.
Таким чином, додатковим судовим рішенням вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази. Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення.
При цьому додаткове судове рішення не може змінювати суті основного рішення або містити висновки про права й обов`язки осіб, які не брали участі у справі.
Згідно з п. 17 Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» № 7 від 20.05.2013 встановлено, що додатковими судовими рішеннями є додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткові постанови (ухвали) можуть прийматися (постановлятися), якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.
Статтею 129-1 Конституції України регламентовано, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до приписів частини другої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Згідно зі статтею 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення спричиняє відповідальність, встановлену законом.
Вищевказані норми свідчать, що обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 14, 370 КАС України.
З матеріалів справи встановлено, що рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2021 року, яке залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2022 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницький області, Шепетівського районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, стягнення коштів, адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Шепетівського районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області щодо не проведення розслідування захворювання, яке сталося 04.09.2019 із тимчасово виконуючим обов`язки слідчого відділення Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницькій області підполковником поліції Алексєєвим Олегом Дмитровичем у приміщенні Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницькій області. 
Зобов`язано Шепетівське районне управління поліції ГУНП в Хмельницькій області провести розслідування захворювання, яке сталося 04.09.2019 із тимчасово виконуючим обов`язки слідчого відділення Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницькій області підполковником поліції ОСОБА_1 у приміщенні Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницькій області. 
Стягнуто з Державного бюджету України на користь  ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 1000,00 (одна тисяча) грн. 
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Шепетівського районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області судовий збір в сумі 908,00 (дев`ятсот вісім) грн, а також судові витрати на правову допомогу в сумі 2000,00 (дві тисячі) грн на користь  ОСОБА_1 .
В решті позову відмовлено.
Тобто, надаючи оцінку викладеному, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що під час розгляду справи судом вирішено всі позовні вимоги, які заявлені позивачем при зверненні до суду з адміністративним позовом, зокрема питання стягнення моральної шкоди, стягнення судового збору та витрат на правову допомогу.
Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що позивачем обрано неправильний спосіб захисту (звернення з заявою про ухвалення додаткового судового рішення), оскільки судом встановлено факт вирішення  заявлених позивачем вимог
При цьому, досліджуючи зміст апеляційної скарги, зокрема, аргументи апелянта щодо заміни боржника, з якого на користь позивача мають бути стягнуті моральна шкода, судовий збір та витрати на правову допомогу, колегія суддів зазначає, що позивач фактично не погоджується з рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2021 року в частині вирішення розподілу судових витрат.
Однак, як вбачається з матеріалів справи, рішення суду першої інстанції в даній частині позивачем не оскаржувалось. 
Крім того, колегія суддів вважає за необхідне вказати, що в мотивувальній частині рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2021 року щодо вимоги позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції прийшов до висновку, що на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів витрати на правову допомогу в сумі 2000,00 грн.
Натомість в резолютивній частині вказаного рішення стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Шепетівського районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області судовий збір в сумі 908,00 (дев`ятсот вісім) грн, а також судові витрати на правову допомогу в сумі 2000,00 (дві тисячі) грн на користь  ОСОБА_1 .
Отже, у разі наявності сумнівів у позивача з приводу не зазначення судом першої інстанції в резолютивній частині рішення другого боржника, можуть бути застосовані положення ст. 253 КАС України.
Відповідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Отже, ст.2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Оскільки, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване  судове рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо відмови в задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 червня 2022 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
          
Головуючий	 	 	Драчук Т. О.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Смілянець Е. С.    Полотнянко Ю.П.