Номер провадження: 33/813/1189/22
Номер справи місцевого суду: 523/7624/22 

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2022 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючої судді Орловської Н.В.,
секретаря Зейналової А.Ф.к.
перевіривши матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Суворовського районного суду міста Одеси від 03 жовтня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Суворовського районного суду міста Одеси від 03 жовтня 2022 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн, та позбавлено права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 грн.
Вказана постанова мотивована тим, що 28.06.2022 року о 08 г.00 хв. в м. Одесі, по вул.Луцькій,2А водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Хюндай Соната» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини роту, тремтіння пальців рук, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, що було зафіксовано за допомогою технічних засобів відеофіксації, чим порушив п. 2.5 ПДР України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. У зв`язку з доведенням вини ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення суд дійшов висновку про наявність підстав для накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, та позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік. 
Не погодившись із вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 06 жовтня 2022 року подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Суворовського районного суду міста Одеси від 03.10.2022р. скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
В обґрунтування своєї позиції зазначає, що висунуте державне обвинувачення містить істотні суперечності, які не пояснені обвинуваченням і судом не усунуті. Зокрема в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`янінні 28.06.2022р. о 08.00 ранку. Разом з тим, згідно направлення про проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 о 08.00 ранку був доставлений лейтенантом поліції до приміщення КМП «ООМУПЗ» ООР для проведення огляду, який не відбувся. Наведені обставини є взаємовиключними, а тому сумніви мають тлумачитися на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. 
Крім того, скаржник з посиланням на рішення ЄСПЛ у справі Malofeeva v. Russia вказує, що у випадках коли викладена в протоколі про адміністративне правопорушення фабула не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її та відшукувати докази на користь обвинувачення. Незважаючи на це, суд першої інстанції постановою від 28.07.2022р. направив матеріали справи на доопрацювання і в такий спосіб відшукав докази на користь обвинувачення. 
При цьому, повернуті після доопрацювання матеріали не відповідають вимогам п.7 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС від 06.11.2015р. №1376, оскільки у верхній частині бланків з поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 внесено додаткові записи із даними лейтенанта поліції Т.Каланшнікової. Крім того вказані пояснення складені 29.06.2022р, у той час як протокол складено 28.06.2022р. 
Крім того, скаржник звертає увагу, що направлення на проходження медичного огляду, складене 28.06.2022р. о 08.00, містить посилання на протокол про адміністративне правопорушення, складений о 08.15 год, що викликає сумнів у достовірності протоколу. 
Також апелянт вказує на те, що вручена йому копія протоколу про адміністративне правопорушення не відповідає оригіналу. 
З огляду на викладене скаржник просить виключити протокол про адміністративне правопорушення, пояснення свідків та направлення на проходження медичного огляду із переліку доказів за аналогією з ч.3 ст.358 КПК України.
Крім того вказує, що зазначені в протоколі свідки є зацікавленими особами, а викладені ними пояснення є відмінними від фабули протоколу про адміністративне правопорушення. 
Також апелянт, з посиланням висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 13.02.2020р. по справі №524/9716/16-а, просить визнати диски з відеозаписом неналежним доказом, оскільки вони не були долучені в якості додатку до протоколу про адміністративне правопорушення, а в оскаржуваній постанові відсутнє посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис. 
У доповненнях до апеляційної скарги, які надійшли до суду апеляційної інстанції 21.10.2022р., ОСОБА_1 , з посиланням на позицію Одеського апеляційного суду, викладену у постанові від 21.09.2022р. по справі №521/11043/22, наголошує, що після до оформлення матеріалів справи на їх надходження до суду, скаржник не був викликаний для складання нового протоколу про адміністративне правопорушення, а зазначені судом першої інстанції порушення усунуті не були.
В апеляційній скарзі та доповненнях до апеляційної скарги ОСОБА_1 просив розглянути справу за його відсутності.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги з урахуванням її доповнення, апеляційним судом встановлено наступне.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно ст. 280 КУпАП, орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до пункту 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія)на стан алкогольного,наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів,що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а вразі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Відповідно до п.п. 6, 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735огляд на стан сп`яніння проводиться:
- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби);
- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).
За змістом п.п. 6, 7, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17.12.2008 № 1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. 
У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Судом установлено та з матеріалів адміністративної справи вбачається, що 28 червня 2022 року о 08.17 год. лейтенантом ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД№092476, згідно якого ОСОБА_1 , 28.06.2022 р. о 08:00 год в м.Одеса по вул. Луцька,2а керував транспортним засобом Hyundai Sonata НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, порушення мови. Огляд на стан алкогольного сп`яніння не проводився у зв`язку з відмовою водія, що зафіксовано на пвр 470409, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КпАП.
В якості свідків зазначених обставин вказано ОСОБА_3 , ОСОБА_2 . 
Одночасно водій повідомлений, що розгляд адміністративної справи відбудеться 28.07.2022 р. у Суворовському районному суді міста Одеси.
Крім того, 28.06.2022р. лейтенантом ОСОБА_5 складено направлення на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 до КМП «ООНУПЗ» ООР з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Згідно вказаного направлення огляд не проводився. 
Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 не заперечує факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу «Драгер» та у медичному закладі.
При цьому апелянт вважає наведений вище протокол про адміністративне правопорушення та направлення на медичний огляд неналежними доказами, оскільки отримана ним копія протоколу є відмінною від оригіналу, а час складання направлення (08.00год) співпадає з часом керування транспортним засобом (08.00 год), зазначеним у протоколі про адміністративне правопорушення. 
Скаржник вважає зазначені обставини суперечностями, що викликають сумніви у достовірності вказаних документів. 
Апеляційний суд не погоджується з вказаними доводами скаржника, оскільки факт керування ОСОБА_1 автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння 28.06.2022р. о 08.00 год зафіксований у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному о 08.15 год, що узгоджується між собою в часовому інтервалі. 
Копія протоколу про адміністративне правопорушення, отримана ОСОБА_1 (а.с.35), за своїм змістом містить інформацію, ідентичну тій, що зазначена в оригіналі. При цьому, низький рівень якості вказаної копії викликаний накладенням тексту в полі «суть адміністративного правопорушення, опис установлених обставин» , що не впливає на його зміст. 
Зазначення в направленні на огляд водія часу його складання «08.00 год» також не впливає на зміст виявленого правопорушення та не спростовує факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження такого огляду. 
Наведене підтверджується також наявним в матеріалах справи відеозаписом з нагрудних камер патрульних, здійсненого 28.06.2022 року. 
Вказані фрагменти відеозапису досліджені судом апеляційної інстанції та встановлено, що ОСОБА_1 на неодноразову пропозицію патрульних відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі.
Крім того, з вказаного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 були роз`яснені його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.
При цьому апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи скаржника щодо визнання долученого до матеріалів справи відеозапису неналежним доказом. 
У відповідності до приписів ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні данні на підставі яких у встановленому законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються у тому числі протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності, показаннями технічних приладів.
Доказами у справі можуть бути, зокрема показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року №1026 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
З долучених до матеріалів справи електронних носіїв (дисків) вбачається наявність цілісних фрагментів відеозапису з нагрудних камер патрульних, здійсненого 28.06.2022 року, що свідчить про їх допустимість в якості доказів.
В обґрунтування підстав для визнання вказаного відеозапису неналежним доказом скаржник, посилаючись на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 13.02.2020р. по справі №524/9716/16-а, вказує на те, що в оскаржуваній постанові відсутнє посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис.
Надаючи правову оцінку вказаному доводу заявника апеляційний суд зазначає, що предметом оскарження у справі №524/9716/16-а була постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (ч.2 ст.122 КУпАП). 
У постанові від 13.02.2020р. по справі №524/9716/16-а, на яку посилається скаржник, Верховний Суд зазначив, що приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.  
Враховуючи, що предметом розгляду у межах даної справи є питання про притягнення скаржника до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, що не входить до сфери забезпечення безпеки дорожнього руху, тому висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 13.02.2020р. по справі №524/9716/16-а щодо застосування частини 3 статті 283 КУпАП, не підлягають застосуванню. 
Щодо посилання скаржника на те, що диски з відеозаписом не були долучені в якості додатку до протоколу про адміністративне правопорушення, то апеляційний суд не бере його до уваги, оскільки номер портативного відео реєстратора 470409 був зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення, а носії (диски) з відеозаписом були надані до суду за наслідками повернення справи з доопрацювання. 
Щодо доводів скаржника про незаконне відшукування судом першої інстанції доказів на користь обвинувачення шляхом направлення матеріалів справи на доопрацювання, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №092476, складеного 28.06.2022р. лейтенантом ОСОБА_5 відносно ОСОБА_1 , вбачається, що подія правопорушення зафіксована на портативний відео реєстратор №470409.
Оскільки вказаний відеозапис до суду першої інстанції разом з матеріалами справи про адміністративне правопорушення не був наданий, тому постановою Суворовського районного суду міста Одеси від 28.07.2022р. матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП повернуто полку управління патрульної поліції в Одеській області для доопрацювання.
Статтею 256 КУпАП визначено перелік вимог до протоколу про адміністративне правопорушення.
Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 №14 визнано правильною практику суддів, котрі повертали на доопрацювання протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без дотримання вимог ст.256 КпАП.
Крім того, пунктом 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення" від 17 жовтня 2014 року N 11 визначено, що норми КУпАП не забороняють повернення протоколу про адміністративне правопорушення, складеного без додержання вимог ст. 256 цього Кодексу, вмотивованою постановою суду для належного оформлення.
З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що повернення судом першої інстанції матеріалів справи на доопрацювання, за наявності законних на це підстав, не можна вважати вишукуванням доказів на користь обвинувачення, оскільки інформація про наявність вказаних доказів, зокрема відеозапис з портативного відеореєстратора №470409, була зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення під час його складання. 
Отже, наведений відеозапис з портативного відеореєстратора №470409 у відповідності до приписів ст. 251 КУпАП є належним доказом на підтвердженням події правопорушення.
Також суд не бере до уваги довід скаржника про порушення його прав внаслідок складання за його відсутності «нового» протоколу про адміністративне правопорушення після повернення справи на доопрацювання. 
Так, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що предметом розгляду суду першої інстанції після повернення матеріалів справи з доопрацювання був протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №092476, складений 28.06.2022р., з яким ОСОБА_1 ознайомився під особистий підпис. Доказів складання іншого протоколу за цією ж подією правопорушення матеріали справи не містять.
Крім того, обставини щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом Hyundai Sonata НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння підтверджені також наявними в матеріалах справи поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . 
Зокрема ОСОБА_3 зазначає, що був свідком, як водій транспортного засобу Hyundai Sonata НОМЕР_1 був зупинений разом з Нац.гвардією. Під час перевірки документів водія було встановлено як ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час спілкування з водієм було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації руху, виражене тремтіння пальців рук, обличчя з очима було помітно червоне. 
Свідок ОСОБА_2 у письмових поясненнях зазначив, що знаходився за місцем несення служби на блокпосту АДРЕСА_1 . В ході перевірки документів було встановлено, що водій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, обличчя запливше, очі червоного кольору, порушення мови. Після чого на місце викликали патрульну поліцію. 
В апеляційній скарзі скаржник заперечує щодо визнання вказаних пояснень належними доказами з підстав зацікавленості свідків та відмінності наданих ними пояснень від фабули протоколу про адміністративне правопорушення. 
Апеляційний суд вважає такі заперечення скаржника необґрунтованими з огляду на наступне. 
За загальним принципом зацікавленими особами є особи, які прямо чи опосередковано зацікавлені в результатах розгляду справи. 
Як вбачається зі змісту пояснень свідків та не заперечуються скаржником, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є військовослужбовцями, які 28.06.2022р. несли службу на блокпості АДРЕСА_1 . Доказів їх прямої чи опосередкованої зацікавленості у справі про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності матеріали справи не містять, а доказів на підтвердження такої зацікавленості скаржником не надано. 
Щодо відмінностей у переліку ознак алкогольного сп`яніння, викладених у поясненнях свідків та фабулі протоколу про адміністративне правопорушення, то апеляційний суд вважає такі відмінності допустимим явищем з огляду на суб`єктивне сприйняття кожним із свідків таких ознак. 
Довід скаржника про невідповідність вказаних пояснень вимогам п.7 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС від 06.11.2015р. №1376 суд також вважає необґрунтованим з огляду на наступне.
Пунктом 7 вказаної Інструкції передбачено, що не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.
Отже, даний пункт Інструкції врегульовує питання оформлення саме протоколу про адміністративне правопорушення. 
Натомість, порушення вказаного пункту скаржник обґрунтовує тим, що у період перебування матеріалів справи на доопрацюванні у верхній частині бланків з поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було внесено додаткові записи із даними лейтенанта поліції Т.Каланшнікової. При цьому доказів на підтвердження вказаних обставин скаржником не надано. 
Також суд не бере до уваги довід скаржника щодо складання пояснень свідків на наступний день після події правопорушення, тобто 29.06.2022р., оскільки зі змісту наведених пояснень вбачається дата їх написання «28.06.2022р». 
Щодо вимоги скаржника, викладеної в доповненнях до апеляційної скарги, про застосування при розгляді даної справи позиції Одеського апеляційного суду, викладеної у постанові від 21.09.2022р. по справі №521/11043/22, то суд не бере її до уваги, оскільки нормами КУпАП, а також іншими нормативно-правовими актами, що регулюють порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, не передбачено умов щодо застосування практики суду апеляційної інстанції в якості релевантного джерела права.
У ході апеляційного розгляду будь-яких інших доказів, які б спростовували зазначені в протоколі обставини надані не були, доводи апеляційної скарги не спростовують висновок суду про наявність ознак порушення  ОСОБА_6 п.2.5 ПДР України і як наслідок - ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Враховуючи викладене слід дійти висновку, що суд першої інстанції з достатньою повнотою встановив фактичні обставини адміністративного порушення, дослідив наявні у справі докази та з дотриманням, встановленого ст. 268 КУпАП порядку, розглянув справу.
За відсутності доказів, якими б могли бути заперечені обставини вчинення ОСОБА_6 адміністративного порушення, яке полягає у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУПАП та застосував адміністративне стягнення з урахуванням характеру правопорушення, його тяжкості, суспільної небезпеки та особи порушника.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Суворовського районного суду міста Одеси від 03 жовтня 2022 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Н.В. Орловська