Справа № 460/2051/17                                Головуючий у 1 інстанції: Кондратьєва Н.А. 
Провадження № 22-ц/811/3958/21                        Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

27 вересня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді: Левика Я.А.,
суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,
        секретарка: Колич Х.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Яворівського районного суду Львівської області в складі судді Кондратьєвої Н.А. від 02 серпня 2021 року у справі за позовом Яворівської міської ради Львівської області до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, -
в с т а н о в и л а :
       рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 02 серпня 2021 року позов Яворівської міської ради Львівської області до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки задоволено.
       Зобов`язано ОСОБА_2 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0.0204 га, прилеглу до земельної ділянки з кадастровим номером 4625810100:04:004:0031, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом демонтування облаштованої капітальної огорожі зі сторони АДРЕСА_1 шириною 6,00 метрів та привести земельну ділянку до попереднього стану.
       Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Яворівської міської ради Львівської області 1600 грн судових витрат.
       Дане рішення оскаржила  ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 .        
В апеляційній скарзі просить скасувати рішення та ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позову Яворівської міської ради Львівської області до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_5 . ОСОБА_6 , ОСОБА_4 відмовити повністю.
       З рішенням суду не погоджується та вважає, що висновок суду щодо самовільного захоплення нею наведеної вище земельної ділянки є неправомірним та не ґрунтується на обставинах справи. Вказує, що огороджена бетонною огорожею земельна ділянка площею 0.0204 га фактично слугує бар`єром для перетікання каналізаційних стоків та спрямована на уникнення підтоплення та затоплення прибудинкової території Відповідача. Відтак, оскільки Відповідач на теперішній час не використовує жодних корисних властивостей відповідної земельної ділянки, такі дії не можна вважати її використанням у розумінні ЦК України та Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель». Вважає, що її дії за своїм змістом становлять собою самозахист цивільних прав у розумінні ст. 19 ЦК України. Звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що обраний нею спосіб самозахисту спрямований на недопущення псування та пошкодження її майна, а саме житлового будинку та прибудинкової території каналізаційними стоками, не суперечить моральним засадам суспільства та не порушує прав інших осіб.
В судове засідання учасники справи (їх представники) не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності (відсутності їх представників), зважаючи на те, що учасники справи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
       Клопотання ОСОБА_2 від 25.01.2022 року про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішення суду у справі №944/6844/21 за позовом ОСОБА_2 до Яворівської міської ради Львівської області про визнання права власності за набувальною давністю колегія суддів вважала не обґрунтованим та відхилила.
Так, згідно п.6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Зважаючи на те, що розгляд справи №944/6844/21 не унеможливлює розгляд даної справи та така може бути розглянута до винесення рішення у справі №944/6844/21, тому клопотання про зупинення провадження у справі слід вважати необґрунтованим та у задоволенні такого слід відмовити.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, заяви про уточнення позовних вимог, відзиву на позовну заяву, відповідь на відзив, письмових пояснень, апеляційної скарги, – колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
       Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на 10, 12, 60, 81, 213-215 ЦПК України, ст.387 ЦК України, ст. 12, 90, 116, 125, 152, 212 ЗК України, п.2.1 Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" №6 від 17.05.2011р , п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"та задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що 05.05.2014 року ОСОБА_4 звернулась до міського голови Яворівської міської ради Львівської області із заявою, в якій просила створити комісію по вивченню питання щодо підсипання ОСОБА_7 потічка, що в свою чергу зменшує можливість протоку води, а дощові води зосереджуються на її подвір`ї та будинку. Відповідно до акту перевірки фактів викладених у заяві, затвердженого міським головою Яворова 20.05.2014 року, комісія Яворівської міської ради Львівської області встановила, що земельна ділянка в АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , загороджена ОСОБА_2 , через неї проходить потічок, в якій стікаються дощові води, зі слів суміжних землекористувачів через загородження унеможливлюється стік дощових вод в даний потічок. На підставі наведеного комісія пропонує виконавчому комітету розглянути питання щодо зобов`язання ОСОБА_2 розгородити самовільно захоплену земельну ділянку Яворівської міської ради для відновлення стоку дощових вод. 17.10.2014 року ОСОБА_8 та ОСОБА_6 звернулись до міського голови м.Яворова із заявою, в якій просять міри по розгородженню земельної ділянки по АДРЕСА_1 , яку незаконно загородила ОСОБА_2 , що в свою чергу призвело до підтоплення їхніх будівель, через дії ОСОБА_2 вони не можуть провести дринаж. Відповідно до акту підтвердження фактів викладених у заяві, затвердженого міським головою Яворова 27.10.2014 року, комісією Яворівської міської ради Львівської області при обстеженні земельної ділянки ОСОБА_2 у АДРЕСА_1 було встановлено, що дана земельна ділянка площею 0.1000га та 0.0500га перебуває у власності ОСОБА_2 , земельна ділянка через яку проходить потічок для відведення стічних вод самовільно загороджена ОСОБА_2 , якій було запропонувано розгородити самовільно захоплену ділянку, що не було виконано. 20.10.2014 року комісією було розгороджено вказану земельну ділянку. Рішенням виконавчого комітету Яворівської міської ради Львівської області №174 від 22.10.2014 року, зобов`язано ОСОБА_2 , яка проживає в АДРЕСА_1 , розгородити самовільно захоплену земельну ділянку в АДРЕСА_1 для відновлення стоку дощових вод. Вважати земельну ділянку шириною 6м, яка знаходиться біля земельної ділянки ОСОБА_2 на АДРЕСА_1 та виходить до АДРЕСА_2 , територією для обслуговування та розчищення потічка в якій стікаються дощові води. 03.05.2017 року жителі АДРЕСА_1 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 звернулись до міського голови м.Яворова із заявою, в якій просять вирішити питання щодо зобов`язання ОСОБА_2 розгородити самовільно захоплену земельну ділянку (демонтувати бетонну огорожу) біля буд. АДРЕСА_1 , відведену під дорогу шириною 6м та виконати рішення виконавчого комітету Яворівської міської ради №174 від 22.10.2014 року. Відповідно до акту встановлення факту викладеного у заяві жителів АДРЕСА_6 , 21, АДРЕСА_5 , затвердженого міським головою Яворова 03.05.2017 року, комісія Яворівської міської ради Львівської області, при обстеженні земельної ділянки у АДРЕСА_1 комісією було встановлено, що ОСОБА_2 незважаючи на рішення виконавчого комітету Яворівської міської ради №174 від 22.10.2014 року, було залито бетонний фундамент довжиною 6м під нову огорожу, яка зі слів суміжних землекористувачів унеможливлюватиме стік дощових вод в існуючий потічок та доступ до нього. На підставі наведеного комісія пропонує виконавчому комітету Яворівської міської ради розглянути питання щодо зобов`язання ОСОБА_2 розгородити самовільно захоплену земельну ділянку Яворівської міської ради для відновлення стоку дощових вод. Рішенням виконавчого комітету Яворівської міської ради Львівської області №92 від 03.05.2017 року, зобов`язано ОСОБА_2 , яка проживає в АДРЕСА_1 , розгородити самовільно захоплену земельну ділянку в АДРЕСА_1 в термін до 12.05.2017 року. Відповідно до акту перевірки виконання рішення виконавчого комітету Яворівської міської ради Львівської області №92 від 03.05.2017 року, комісія 15.05.2017 року провела обстеження самовільно захопленої ОСОБА_2 земельної ділянки та встановила, що ОСОБА_2 не розгородила захоплену ділянку, зокрема не демонтувала самовільно встановлений бетонний фундамент довжиною 6м на АДРЕСА_7 розміщення та фототаблицею підтверджено місце знаходження вказаної земельної ділянки та бетонної огорожі. 30.06.2017 року ОСОБА_2 звернулась до міського голови м.Яворова із заявою, в якій просить передати їй у власність земельну ділянку площею 0.0204га на АДРЕСА_1 для садівництва, за набувальною давністю. Окрім цього ОСОБА_2 звернулась до міського голови м.Яворова із заявою, в якій зазначила, що з 1995 року і до цього часу безперервно та відкрито користується земельною ділянкою площею 0.0204га по АДРЕСА_1 , однак не має на неї документів. У 2000 році на дану територію було видано будівельний паспорт згідно проектних пропозицій по закріпленню земельних меж, а тому просить передати вказану земельну ділянку у власність для отримання в Яворівській міській раді рішення про долучення земельнох ділянки та замовити державний акт на землю. 03.07.2017 року ОСОБА_2 звернулась до міського голови м.Яворова із заявою, в якій просить створити комісію для обстеження території за адресою: АДРЕСА_1 , де стоїть фундамент в якому закладено кусок труби діаметром 20-30см зі сторони вулиці зроблено великий зацементований жолобок для очищення стоку дощової води з даної вулиці. Згідно із актом обстеження земельної ділянки Управління контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру у Львівській області №231-ДК/113/АО/10/01/-17 від 10.07.2017 року, було проведено обстеження земельної ділянки, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , загальною площею 0.0204га, комунальної власності, цільове призначення – землі загального користування та встановлено, що така самовільно зайнята ОСОБА_2 , огорожена капітальною огорожею із сторони АДРЕСА_7 , ширина огорожі 6м, матеріал – бетон та шлакоблоки. Відповідно до акту перевірки дотримання вимог земельного законодаства за об`єктом – земельної ділянки Управління контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру у Львівській області №231-ДК/197/АП/09/01/-17 від 10.07.2017 року, встановлено, що ОСОБА_2 самовільно захопила земельну ділянку на АДРЕСА_7 , шириною 6м, яка визначена як міжквартальний проїзд з АДРЕСА_2 , а також дана земельна ділянка використовується для відведення дощових та грунтових вод, чим порушено ст.ст. 125, 126 ЗК України та ст. 53-1 КУпАП. Постановою Яворівсього районного суду Львівської області від 10.12.2014 року в позові ОСОБА_2 до виконавчого комітету Яворівської міської ради Львівської області про визнання протиправним та скасування рішення №174 від 22.10.2014 року «Про зобов`язання ОСОБА_2 розгородити самовільно захоплену земельну ділянку у АДРЕСА_1 » відмовлено. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.09.2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а постанову Яворівського районного суду Львівської області від 10.12.2014 року - без змін. Рішеням Яворівського районного суду Львівської області від 16.03.2018 року, постанову про накладення адміністративного стягнення від 17.08.2017 року №231-ДК/0161 ПО/08/01/17 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 53 КУпАП визнано протиправною та скасовано, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 53 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Суд першої інстанції критично оцінив доводи представника відповідача щодо відсутності доказів самовільного захоплення земельної ділянки саме відповідачем, оскільки такі спростовуються наданими в судовому засіданні показами свідків та письмовими доказами, зокрема скаргою ОСОБА_2 від 29.06.2017 року, в якій вона визнає факт встановлення огорожі на самовільно зайнятій земельній ділянці, заявою ОСОБА_9 від 03.07.2017 року до Яворівської міської ради Львівської області, якою підтверджує факт встановлення нею огорожі на самовільно зайнятій земельній ділянці. У заяві від 03.07.2017 року до Яворівської міської ради Львівської області відповідач підтверджує факт тривалого користування спірною земельною ділянкою, прилеглої до її земельної ділянки без будь-яких дозвільних документів. Судом встановлено, що у відповідача відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку площею 0,0204 га, що прилягає до земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , шириною 6,00 метрів, що фактично підтверджує факт самовільного зайняття земельної ділянки, а відтак за вказаних обставин прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Колегія суддів вважає, що такі висновки суду відповідають обставинам, що мають значення для справи, вимогам закону та підстав для скасування оскаржуваного рішення суду немає. 
31.05.2017 року Яворівська міська рада Львівської області звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , у якому, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просили:
-зобов`язати ОСОБА_2 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0.0204 га, прилеглу до земельної ділянки з кадастровим номером 4625810100:04:004:0031, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом демонтування об лаштованої капітальної огорожі зі сторони АДРЕСА_7 шириною 6,00 метрів та привести земельну ділянку до її попереднього стану.
       В обґрунтування позовних вимог покликалися на те, що  ОСОБА_2 проживає в АДРЕСА_1 та є власником земельної ділянки площею 0,1000 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, а також власником суміжної земельної ділянки площею 0,0500 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства межує із землями Яворівської міської ради, а саме земельною ділянкою шириною 5.78 м та довжиною 31,24 м, яка згідно з затвердженою містобудівною документацією визначена як міжквартальний проїзд з АДРЕСА_2 . Також по даній земельній ділянці фактично проходить потічок, в який стікаються дощові води із суміжних земельних ділянок. 02.05.2014 року до Яворівської міської ради з колективною заявою звернулись мешканці вул. Заводська про те, що відповідач самовільно загородила вищевказану земельну ділянку, користується нею особисто та перешкоджає в користуванні цим міжквартальним проїздом іншим мешканцям міста. Для перевірки викладених у заяві фактів було проведено комісійне обстеження, під час якого було встановлено та зафіксовано, що дійсно по земельній ділянці проходить потічок, в який стікають дощові води, однак територія загороджена, що унеможливлює стік дощових вод. Комісія прийшла до висновку запропонувати виконавчому комітету Яворівської міської ради Львівської області розглянути питання щодо зобов`язання ОСОБА_2 розгородити самовільно захоплену земельну ділянку для відновлення стоку дощових вод. 22.10.2014 року рішенням виконавчого комітету Яворівської міської ради Львівської області було зобов`язано відповідача розгородити самовільно захоплену земельну ділянку. Оскільки, ОСОБА_2 не виконала даного рішення, самозахоплену земельну ділянку комісійно було розгороджено. 05.11.2014 року відповідач звернулася до Яворівського районного суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Яворівської міської ради Львівської області № 174 від 22.10.2014 року «Про зобов`язання ОСОБА_2 розгородити самовільно захоплену земельну ділянку у АДРЕСА_1 », однак в задоволенні позову було відмовлено. 16.09.2015 року ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду, апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишили без задоволення, а постанову Яворівського районного суду Львівської області від 10.12.2014 року залишено без змін. 03.05.2017 року мешканці АДРЕСА_1 знову звернулись до Яворівської міської ради з колективною письмовою заявою про те, що 01.05.2017 року ОСОБА_2 повторно самовільно захопила земельну ділянку комунальної власності, що належить територіальній громаді м. Яворова, на якій відповідачем було залито бетонний фундамент під огорожу довжиною 6,00 м. Для перевірки викладених у заяві фактів було проведено комісійне обстеження та встановлено те, що дійсно ОСОБА_2 залила бетонний фундамент під нову огорожу довжиною 6,00 м, чим повторно самовільно захопила земельну ділянку, по якій проходить потічок для стоку дощових вод. Рішенням виконавчого комітету Яворівської міської ради Львівської області № 92 від 03.05.2017 року було зобов`язано відповідача, до 15.05.2017 року, розгородити самовільно захоплену земельну ділянку. Комісією Яворівської міської ради Львівської області для перевірки виконання вказаного рішення було встановлено, що станом на 15.05.2017 року ОСОБА_2 не розгородила захоплену ділянку та не демонтувала самовільно встановлений бетонний фундамент довжиною 6,00 м по АДРЕСА_1 . Оскільки, ОСОБА_2 користується земельною ділянкою за відсутності документів, що посвідчують її право власності чи право постійного користування (оренди) земельною ділянкою, правовим наслідком самовільно зайнятої земельної ділянки відповідно до ст. 212 Земельного кодексу України є обов`язок відповідача повернути земельну ділянку її власнику та привести її у придатний для використання стан, включаючи знесення споруд, що здійснюється за рахунок громадян, які самовільно зайняли земельну ділянку. 
Згідно ст. 13 Конституції України, земля, її надра, атмосфера, повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.
Відповідно до ст. 12 ЗК України розпорядження землями територіальних громад, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності віднесено до компетенції органів місцевого самоврядування.
Згідно із п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин віднесено виключно до компетенції міських рад.
Статтею 116 Земельного кодексу України унормовано, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної чи комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.
Згідно ч. 1 ст. 125 ЗК України, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.
За відсутності рішення органу виконавчої влади або місцевого самоврядування про надання земельної ділянки у власність або в користування, юридична особа або фізична особа не має права використовувати земельну ділянку державної або комунальної форми власності (абзац третій п.2.1 Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" №6 від 17.05.2011р.).
Відповідно до положень ст. 90 Земельного кодексу України власники земельних ділянок мають право, зокрема, самостійно господарювати на землі. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.
Частиною 2 ст. 152 Земельного кодексу України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Такий захист здійснюється, зокрема, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, а також відшкодування заподіяних збитків.
Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Пунктом б. ч.1 ст.211 та ст. 212 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства, зокрема за самовільне зайняття земельних ділянок. Самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.
Правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням і охороною земель визначені Законом України "Про державний контроль за використанням та охороною земель". Згідно зі статтею 1 вказаного Закону самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.
       Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, 05.05.2014 року ОСОБА_4 звернулась до міського голови Яворівської міської ради Львівської області із заявою, в якій просила створити комісію по вивченню питання щодо підсипання ОСОБА_7 потічка, що в свою чергу зменшує можливість протоку води, а дощові води зосереджуються на її подвір`ї та будинку.
Відповідно до акту перевірки фактів викладених у заяві, затвердженого міським головою Яворова 20.05.2014 року, комісія Яворівської міської ради Львівської області встановила, що земельна ділянка в АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , загороджена ОСОБА_2 , через неї проходить потічок, в якій стікаються дощові води, зі слів суміжних землекористувачів через загородження унеможливлюється стік дощових вод в даний потічок. На підставі наведеного комісія пропонує виконавчому комітету розглянути питання щодо зобов`язання ОСОБА_2 розгородити самовільно захоплену земельну ділянку Яворівської міської ради для відновлення стоку дощових вод.
17.10.2014 року ОСОБА_8 та ОСОБА_6 звернулись до міського голови м.Яворова із заявою, в якій просять міри по розгородженню земельної ділянки на АДРЕСА_1 , яку незаконно загородила ОСОБА_2 , що в свою чергу призвело до підтоплення їхніх будівель, через дії ОСОБА_2 вони не можуть провести дринаж.
Відповідно до акту підтвердження фактів викладених у заяві, затвердженого міським головою Яворова 27.10.2014 року, комісією Яворівської міської ради Львівської області при обстеженні земельної ділянки ОСОБА_2 у АДРЕСА_1 було встановлено, що дана земельна ділянка площею 0.1000га та 0.0500га перебуває у власності ОСОБА_2 , земельна ділянка через яку проходить потічок для відведення стічних вод самовільно загороджена ОСОБА_2 , якій було запропонувано розгородити самовільно захоплену ділянку, що не було виконано. 20.10.2014 року комісією було розгороджено вказану земельну ділянку.
Рішенням виконавчого комітету Яворівської міської ради Львівської області №174 від 22.10.2014 року, зобов`язано ОСОБА_2 , яка проживає в АДРЕСА_1 , розгородити самовільно захоплену земельну ділянку в АДРЕСА_1 для відновлення стоку дощових вод. Вважати земельну ділянку шириною 6м, яка знаходиться біля земельної ділянки ОСОБА_2 на АДРЕСА_1 та виходить до АДРЕСА_2 , територією для обслуговування та розчищення потічка в якій стікаються дощові води.
3.05.2017 року жителі АДРЕСА_1 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 звернулись до міського голови м.Яворова із заявою, в якій просять вирішити питання щодо зобов`язання ОСОБА_2 розгородити самовільно захоплену земельну ділянку (демонтувати бетонну огорожу) біля буд. АДРЕСА_1 , відведену під дорогу шириною 6м та виконати рішення виконавчого комітету Яворівської міської ради №174 від 22.10.2014 року.
Відповідно до акту встановлення факту викладеного у заяві жителів АДРЕСА_6 , 21, АДРЕСА_5 , затвердженого міським головою Яворова 03.05.2017 року, комісія Яворівської міської ради Львівської області, при обстеженні земельної ділянки у АДРЕСА_1 комісією було встановлено, що ОСОБА_2 незважаючи на рішення виконавчого комітету Яворівської міської ради №174 від 22.10.2014 року, було залито бетонний фундамент довжиною 6м під нову огорожу, яка зі слів суміжних землекористувачів унеможливлюватиме стік дощових вод в існуючий потічок та доступ до нього. На підставі наведеного комісія пропонує виконавчому комітету Яворівської міської ради розглянути питання щодо зобов`язання ОСОБА_2 розгородити самовільно захоплену земельну ділянку Яворівської міської ради для відновлення стоку дощових вод.
Рішенням виконавчого комітету Яворівської міської ради Львівської області №92 від 03.05.2017 року, зобов`язано ОСОБА_2 , яка проживає в АДРЕСА_1 , розгородити самовільно захоплену земельну ділянку в АДРЕСА_1 в термін до 12.05.2017 року.
Відповідно до акту перевірки виконання рішення виконавчого комітету Яворівської міської ради Львівської області №92 від 03.05.2017 року, комісія 15.05.2017 року провела обстеження самовільно захопленої ОСОБА_2 земельної ділянки та встановила, що ОСОБА_2 не розгородила захоплену ділянку, зокрема не демонтувала самовільно встановлений бетонний фундамент довжиною 6м на 
АДРЕСА_7 розміщення та фототаблицею підтверджено місце знаходження вказаної земельної ділянки та бетонної огорожі.
29.06.2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_10 звернулись із скаргою на сусідів на АДРЕСА_1 щодо незаконного встановлення двох колодязів.
30.06.2017 року ОСОБА_2 звернулась до міського голови м.Яворова із заявою, в якій просить передати їй у власність земельну ділянку площею 0.0204га на АДРЕСА_1 для садівництва, за набувальною давністю.
Окрім цього ОСОБА_2 звернулась до міського голови м.Яворова із заявою, в якій зазначила, що з 1995 року і до цього часу безперервно та відкрито користується земельною ділянкою площею 0.0204га на АДРЕСА_1 , однак не має на неї документів. У 2000 році на дану територію було видано будівельний паспорт згідно проектних пропозицій по закріпленню земельних меж, а тому просить передати вказану земельну ділянку у власність для отримання в Яворівській міській раді рішення про долучення земельнох ділянки та замовити державний акт на землю.
3.07.2017 року ОСОБА_2 звернулась до міського голови м.Яворова із заявою, в якій просить створити комісію для обстеження території за адресою: АДРЕСА_1 , де стоїть фундамент в якому закладено кусок труби діаметром 20-30см зі сторони вулиці зроблено великий зацементований жолобок для очищення стоку дощової води з даної вулиці.
Згідно із актом обстеження земельної ділянки Управління контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру у Львівській області №231-ДК/113/АО/10/01/-17 від 10.07.2017 року, було проведено обстеження земельної ділянки, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , загальною площею 0.0204га, комунальної власності, цільове призначення – землі загального користування та встановлено, що така самовільно зайнята ОСОБА_2 , огорожена капітальною огорожею із сторони АДРЕСА_7 , ширина огорожі 6м, матеріал – бетон та шлакоблоки.
Відповідно до акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом – земельної ділянки Управління контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру у Львівській області №231-ДК/197/АП/09/01/-17 від 10.07.2017 року, встановлено, що ОСОБА_2 самовільно захопила земельну ділянку на АДРЕСА_7 , шириною 6м, яка визначена як міжквартальний проїзд з АДРЕСА_2 , а також дана земельна ділянка використовується для відведення дощових та грунтових вод, чим порушено ст.ст. 125, 126 ЗК України та ст. 53-1 КУпАП.
Постановою Яворівсього районного суду Львівської області від 10.12.2014 року в позові ОСОБА_2 до виконавчого комітету Яворівської міської ради Львівської області про визнання протиправним та скасування рішення №174 від 22.10.2014 року «Про зобов`язання ОСОБА_2 розгородити самовільно захоплену земельну ділянку у АДРЕСА_1 » відмовлено.
Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.09.2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а постанову Яворівського районного суду Львівської області від 10.12.2014 року – без змін.
Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 16.03.2018 року, постанову про накладення адміністративного стягнення від 17.08.2017 року №231-ДК/0161 ПО/08/01/17 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 53 КУпАП визнано протиправною та скасовано, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 53 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
       Окрім цього, судом першої інстанції було допитано свідків.
       Так, Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні 16.02.2021 року зазначила, що працює начальником загального відділу Яворівської міської ради Львівської області та пояснила суду, що у зв`язку із неодноразовими скаргами мешканців АДРЕСА_7 , 03.05.2017 року виходила в складі комісії міської ради на вул. Заводській, 16 в м.Яворові, де було виявлено встановлення самовільної огорожі на земельній ділянці, що не приватизована та жодних документів не має. Відповідач перебувала на місці під час складання акту та була попереджена про усунення вказаної огорожі. Територія на якій встановлена огорожа належить Яворівській міській раді.
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні 16.02.2021 року зазначила, що працює головним спеціалістом земельного відділу Яворівської міської ради Львівської області та пояснила суду, що ситуація описана у позовні заяві триває тривалий період часу, швидше була встановлена металева сітка на самовільно захопленій земельній ділянці, згодом відповідач залила бетонний фундамент без дозвільних документів. ОСОБА_2 було роз`яснено, що вказана земельна ділянка перебуває у комунальній власності, однак вона вважає за необхідне зробити саме так. Стосовно приведення земельної ділянки в попередній стан відповідач сказала, що подумає, хоча вони її попереджали та роз`яснювали. У 2014 році коли ще була встановлена металева сітка, було винесено рішення та комунальники викопали та розгородили сітку. Відповідач зверталась щодо передачі спірної земельної ділянки в її власність, однак рішення не було прийнято, оскільки на земельній ділянці проходить потічок стічних вод. Відповідач чітко зазначала, що вона побудувала фундамент і говорила, що залила бетонний фундамент, оскільки так економніше.
       Зважаючи на вказане, самовільне захоплення земельної ділянки саме відповідачем підтверджується показами свідків та письмовими доказами, зокрема скаргою ОСОБА_2 від 29.06.2017 року, в якій вона визнає факт встановлення огорожі на самовільно зайнятій земельній ділянці; заявою ОСОБА_9 від 03.07.2017 року до Яворівської міської ради Львівської області, якою підтверджує факт встановлення нею огорожі на самовільно зайнятій земельній ділянці, зверненням до компетентних органів про те, що вона відкрито протягом тривалого часу користується земельною ділянкою на якій розміщена спірна огорожа. Так, у заяві від 3.07.2017 року до Яворівської міської ради Львівської області відповідачка підтверджує факт тривалого користування спірною земельною ділянкою, прилеглої до її земельної ділянки без будь-яких дозвільних документів.
Враховуючи вказане, судом першої інстанції правомірно встановлено, що доводи, на які посилається позивач, як на підставу позову, належним чином обґрунтовані та ґрунтуються на законі.
Зважаючи на те, що у відповідачки відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку площею 0,0204 га, що прилягає до земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , шириною 6,00 метрів, що фактично підтверджує факт самовільного зайняття земельної ділянки; наявність доказів про те, що саме відповідачкою самовільно встановлена спірна огорожа; а також, те, що такими діями порушено як вимоги закону так і права та законні інтереси як територіальної громади міста вцілому, так і окремих мешканців міста, а позивач уповноважений на захист таких інтересів, – суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про задоволення позовних вимог.
Доводи скарги про вказані самовільні дії як спосіб самозахисту інтересів відповідачки не слід вважати обґрунтованими, оскільки способи самозахисту не можуть вживатися самовільно, з порушенням вимог закону, а також порушувати права та законні інтереси інших осіб, що встановлено у даній справі. Також, факт захоплення ділянки, створення таким захопленням перешкод іншим особам та порушення таким захопленням прав та законних інтересів інших осіб і є її використанням з порушенням вимог закону та прав та законних інтересів інших осіб. 
Зважаючи на вказане, доводи скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому доводи апеляційної скарги вцілому слід визнати необґрунтованими, а саму скаргу слід залишити без задоволення.
Рішення ж суду, як таке, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону слід залишити без змін. 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, - 
п о с т а н о в и л а :
            в задоволення клопотання ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі – відмовити.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
       Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 02 серпня 2021 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови складено 27 вересня 2022 року. 
           Головуючий :                                                                                              Я.А. Левик

        Судді:                  Н.П. Крайник

               М.М. Шандра