ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
20 жовтня 2022 року           справа №200/13298/21 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),
суддів Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., 
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 січня 2022 року у справі  №200/13298/21 (головуючий І інстанції Олішевська В.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - 

                                                          ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:
-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 23.09.2021 року № 056650006200 про відмову в призначенні пенсії;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву позивача від 17.09.2021 року про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із зарахуванням до пільгового стажу позивача періодів роботи, згідно трудової книжки від 03.08.1981 року серії   НОМЕР_1 .
В обґрунтування позову зазначив, що 17.09.2021 року звернувся до ГУ ПФУ в Донецькій області з заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Рішенням пенсійного органу відмовлено у призначенні такого виду пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу - 26 років 06 місяців. 
Відповідачем протиправно не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки в зв`язку з ненаданням позивачем уточнюючих довідок. 
При цьому основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, отже, спірні періоди роботи повинні бути зараховані на підставі записів у трудовій книжці. 
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25 січня 2022 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 23.09.2021 року № 056650006200 про відмову в призначенні пенсії.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області  повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.09.2021 року про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із зарахуванням до його спеціального стажу періодів роботи, згідно трудової книжки від 03.08.1981 року серії НОМЕР_1 .
Вирішено питання судових витрат по справі.
Не погодившись з судовим рішенням відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. 
Обґрунтування апеляційної скарги.
Для зарахування до спеціального стажу періодів роботи згідно трудової книжки, позивачу необхідно надати уточнюючи довідки відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ від 12.08.1993 року № 637, які підтверджують пільговий характер роботи позивача.
В трудовій книжці позивача не містяться дані про повний робочий день, про пільговий характер роботи, не зазначаються відомості про прогули, простої, страйки, перебування у відпустках, відомості про атестацію робочого місця тощо, тому підстав для зарахування періодів роботи до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, за даними трудової книжки немає. 
Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
З огляду на наведене суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції тільки в межах доводів апеляційної скарги відповідача.
Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи. 
Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає заяву у порядку письмового провадження.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановив наступне.
Фактичні обставини справи.
13.08.2021 року ОСОБА_1 через вебпортал Пенсійного фонду України звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с. 61-63).
До заяви позивачем надані наступні документи: довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, заява про призначення/перерахунок пенсії від 13.08.2021 року, паспорт, трудова книжка, військовий квиток, диплом (свідоцтво, атестат) про навчання, довідка про зміну назви, довідка, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, свідоцтво про переміну прізвища, імені, по батькові (а.с. 61 зворотній бік).
19.08.2021 року за екстериторіальним принципом Головним управлінням Пенсійного фонду України у Харківській області розглянуто заяву позивача про призначення пенсії та прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії № 056650006200 від 19.08.2021 року (а.с. 59).
В рішенні пенсійним органом визначено, що страховий стаж ОСОБА_1 складає 42 років 7 місяці 10 днів, необхідний пільговий стаж 12 років 6 місяців, пільговий стаж 2 роки 2 місяці 15 днів. Відповідно п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію переведень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах: -чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі. З 10.08.2023 року позивач матиме право на пенсійну виплату (а.с. 59).
17.09.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с. 84).
До заяви про призначення пенсії позивачем надані документи: довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, заява про призначення пенсії, паспорт (а.с. 85)
19.08.2021 року за екстериторіальним принципом Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області розглянуто заяву позивача про призначення пенсії та прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії № 056650006200 від 23.09.2021 року (а.с. 79).
Рішення свідчить, що до пільгового стажу позивача не зараховано періоди роботи згідно з трудової книжкою, оскільки відсутні документи, що підтверджують роботу у важких і шкідливих умовах праці протягом повного робочого дня та інформація про результати атестації робочих місць за умовами праці. 
Для зарахування до спеціального стажу періодів згідно з трудової книжкою позивачу необхідно надати уточнюючі довідки, накази про атестації робочих місць. Отже, спеціальний стаж позивача становить 2 роки 2 місяці 17 днів, який є недостатнім для призначення пенсії за вислугу років. (а.с. 79).
Згідно записів трудової книжки позивач ОСОБА_1 :
-з 16.10.1987 року прийнятий до Локомотивного депо Ясинувата східна на посаду помічника машиніста тепловоза локомотивного депо Красноармійськ; 
-07.06.1989 року переведений машиністом тепловоза; 
-23.04.1993 року переведений машиністом електровоза; 
-01.09.1996 року у зв`язку з ліквідацією Локомотивного депо Ясинувата «Східна» прийнятий за переведенням до Локомотивного депо Ясинувата - Західна машиністом електровоза; 
-12.11.1996 року звільнений за власним бажанням; 
-03.12.1996 року на ПТГ «Красноармійськпогрузтранс» призначений на посаду помічника машиніста тепловоза; 
-04.02.1997 року ПТГ «Красноармійськпогрузтранс» перейменовано в Державне відкрите акціонерне товариство «Димитроввуглевантажтранс»; 
-12.06.1997 року переведений машиністом тепловоза; 
-01.07.2001 року ДВАТ «Димитроввуглевантажтранс» реорганізовано в ТОВ «Димитроввантажтранс»; 
-01.11.2006 року переведений монтером шляхів; 
-10.06.2013 року переведений стажером машиніста тепловозу; 
-22.06.2013 року переведений машиністом тепловозу (а.с. 7-8).
Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що записами в трудовій книжці позивача підтверджено пільговий характер роботи у спірний період, тому відповідач протиправно не врахував періоди роботи позивача за записами в трудовій книжці.
Оцінка суду.
Відповідно до частини другої  статті 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-У1, який набрав чинності з 1 січня 2004 року (далі – Закон №1058), пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України „Про пенсійне забезпечення".
Особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".
Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі – Закон №1788) застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.
Згідно зі статтею 52 Закону №1788-XII право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітені.
На підставі пункту «а» статті 55 Закону №1788-XII (у редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII (далі Закон №213-VIII), Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 №911-VIII (далі Закон № 911-VIII) право на пенсію за вислугу років мають: робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України; водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих в технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар`єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи: чоловіки - після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.
Згідно з пунктом «а» статті 55 Закону №1788-XII (у редакції Закону №213-VIII та Закону №911-VIII) право на пенсію за вислугу років мають робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України; водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих у технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар`єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи, - після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.
Рішенням Конституційного Суду України №2-р/2019 від 04.06.2019 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту «а» статті 54, статті 55 Закону №1788-XII зі змінами, внесеними Законами №213-VIII, №911-VIII.
Відповідно до абзацу 2 вищевказаного рішення положення пункту «а» статті 54, статті 55 Закону №1788-XII зі змінами, внесеними Законами №213-VIII, №911-VIII визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Отже, з 05.06.2019 положення пункту «а» частини 1 статті 55 Закону №1788 діють в первісній редакції, а саме: «право на пенсію за вислугу років мають: робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України; водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих в технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар`єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи: чоловіки - після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі».
Як свідчать матеріали справи пенсійним органом відмовлено в призначенні позивачу пенсії за вислугу років, як працівнику локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, в зв`язку з відсутністю спеціального стажу роботи 12 років 6 місяців.
На підставі статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 р. №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. 
Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 р. № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. 
Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації вимагається в  двох випадках: 
1) відсутність трудової книжки;
2) відсутність в трудовій книжці  відомостей, які визначають право на пенсію на пільгових умовах.
Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі №   234/13910/17 та від 7 березня 2018 року у справі №233/2084/17.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 17.10.2019 у справі №348/2249/16-а, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення відповідно до статті 55 Закону №1788-XII є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією (трудова книжка та (або) уточнюючі довідки)
Згідно Списку професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №583, машиністи і помічники машиністів тепловозів, електровозів користуються правом на пенсію за вислугу років.
В трудовій книжці позивача зазначені посади, на яких він працював - посада машиніста і помічника машиністу тепловозу, електровозу, які включена до Списку професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах.
Отже, періоди роботи позивача згідно трудової книжки НОМЕР_1 з 16.10.1987 року по 12.11.1996 року, з 03.12.1996 року по 31.10.2006 року, з 10.06.2013 року по 30.06.2021 року, - безпідставно не зараховані до спеціального стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, оскільки в ці періоди, згідно записів трудової книжки, позивач працював на посадах  машиніста і помічника машиністу тепловозу, електровозу.
Щодо доводів апелянта про необхідність надання позивачем уточнюючих довідок суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 1.9 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 (далі Порядок №22-1) у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу). 
Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви, або дата реєстрації заяви на вебпорталі.
На підставі пункту 4.2 Порядку №22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію:
1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж.
2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;
3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).
Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Згідно пункту 4.7 Порядку право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Таким чином, виконуючи обов`язок держави щодо забезпечення реалізації права особи на соціальний захист, територіальний орган Пенсійного фонду в межах наданих йому повноважень та відповідно до пенсійного законодавства повинен сприяти такій особі у реалізації права на призначення їй пенсії, зокрема, шляхом роз`яснення порядку підтвердження страхового стажу та витребування необхідних документів для призначення пенсії, передбачених законодавством.
Однак, відповідачем не надано жодних доказів, що при прийомі документів позивача для призначення пенсії за вислугу років, пенсійний орган повідомляв позивача про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів, у тому числі уточнюючої довідки для підтвердження стажу роботи за періоди за його трудовою книжкою на посаді помічника машиніста та машиніста тепловоза, електровоза.
Тому, посилання пенсійного органу на відсутність такої довідки, як на підставу для не зарахування до спеціального трудового стажу періоду роботи позивача за трудовою книжкою, за відсутності факту повідомлення про необхідність усунення такого недоліку, є неприйнятними та суперечать принципу належного урядування щодо повного, всебічного та обґрунтованого розгляду документів позивача, необхідних для призначення пенсії.
На підставі викладеного суд  приходить до висновку, що рішення відповідача про відмову позивачу в призначенні пенсії не відповідає вимогам щодо всебічного, повного та об`єктивного розгляду всіх поданих документів, є неправомірним, а тому суд першої інстанції вірно, з огляду на обрання ефективного способу захисту порушеного права позивача, скасував рішення відповідача  з  зобов`язанням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії з зарахуванням до спеціального стажу позивача періодоів роботи, які визначені в його трудовій книжці.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами пункту 1 частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення  та скасування  рішення суду першої інстанції не вбачається.
Як визначено пунктом  3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Згідно з пунктом 2 частини п`ятої 5  статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених  п.2 ч.5  ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                         ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 січня 2022 року у справі  №200/13298/21 – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 січня 2022 року у справі  №200/13298/21  – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 20 жовтня 2022 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст. 328 КАС України.     
Повне судове рішення складено 20 жовтня 2022 року.

Головуючий суддя                                                                                 І.Д. Компанієць    

Судді                                                                                         А.В. Гайдар

                                                                                                               Е.Г. Казначеєв