ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4813/22 Справа № 932/1350/21  Категорія 59 	  	   Суддя у 1-й інстанції -  Цитульський В.І. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова  М. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2022 року                                                        м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді – Петешенкової М.Ю.,
суддів – Городничої В.С., Лаченкової О.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м. Дніпрі цивільну справу 
за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Альфа-банк»
на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Альфа-банк», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,–

В С Т А Н О В И Л А:
       У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 24 листопада 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис № 38151 про стягнення боргу за укладеним між нею та АТ «Альфа-банк» кредитним договором, та 16 січня 2021 року виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О. відкрито виконавче провадження № 64159512.
       Вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства та порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами. Зокрема, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. 
       З урахуванням викладеного, вважала що заборгованість, яка стала підставою для стягнення не є безспірною, тому просила суд визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.
       Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.
       Визнано виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. від 24 листопада 2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 38151 про стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-банк» заборгованості у розмірів 272 014,03 грн. таким, що не підлягає виконанню.
       Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
       Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, чим порушив норми статті 88 Закону України «Про нотаріат». Відповідач не дотримався вимоги законодавства про завчасне повідомлення боржника про наявність і розмір заборгованості. Крім того, укладений між сторонами договір позики не був посвідчений нотаріально. 
       Не погодившись з таким рішенням, АТ «Альфа-банк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
       Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем не доведено наявність спору щодо розміру заборгованості. Стверджує, що стягувач надав нотаріусу всі необхідні документи для вчинення виконавчого напису, тому висновки суду про наявність підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є необґрунтованими.
       Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з наступного.
       Судом встановлено, що 24 листопада 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис № 38151 про стягнення з ОСОБА_1 , що є боржником за кредитним договором № 500831278 від 28 травня 2020 року, укладеним з АТ «Альфа-банк» заборгованості у розмірі 272 014,03 грн. Стягнення заборгованості проводилось за період з 21 липня 2020 року по 20 жовтня 2020 року. 
       Зазначений виконавчий напис був вчинений на підставі договору, який нотаріально не посвідчений. 
       Приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О. на підставі зазначеного виконавчого напису, було відкрито виконавче провадження № 64159512.
       Згідно зі статтею 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
       Відповідно до положень статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, які встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
       Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
       Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами виконавчого напису передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.
       Положеннями статті 50 Закону «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
       Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
       Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
       Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
       Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
       З огляду на наведене та з урахуванням приписів статтей 15, 16, 18 ЦК України, статтей 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
       Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 05 липня 2017 року у справі за №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статтей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
       Враховуючи, що на момент вчинення виконавчого напису відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження безспірності заборгованості, та належного повідомлення про наявність та розмір заборгованості за договором, суд першої інстанції надавши належну оцінку наданим доказам у їх сукупності, дійшов правильного висновку про вчинення виконавчого напису нотаріусом без дотримання встановлених вимог законодавства, та наявність підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
       Доводи апеляційної скарги про недоведеність позивачем спору щодо розміру заборгованості суд не приймає до уваги, оскільки безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується лише наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. 
       Решта доводів апеляційної скарги зводиться до незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.
       Доводи апеляційної скарги і зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку щодо допущення судом першої інстанції неправильного застосування норм матеріального права, яке призвело до неправильного вирішення справи.
       Таким чином, переглядаючи справу, відповідно до вимог статті 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, за наявними в справі доказами, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
       Згідно з вимогами статті 141 ЦПК України, судові витрати перерозподілу не підлягають.
       Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

       Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Альфа-банк» - залишити без задоволення.
       Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2022 року - залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:                                                                 М.Ю. Петешенкова

Судді:                                                          В.С. Городнича
                                                                               
                                                                               О.В. Лаченкова