КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

                                                 Апеляційне провадження № 22-ц/824/9464/2022
                                                                                                              Справа 756/13840/20

П О С Т А Н О В А

Іменем     України
 
20 жовтня 2022 року                                                                                           м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Кашперської Т.Ц. (суддя - доповідач),  Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,
розглянув в порядку письмового провадження в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на рішення Оболонського районного суду м. Києва, ухвалене у складі судді Белоконної І.В. в м. Київ 22 червня 2022 року у справі за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Академічний-6» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги та стягнення штрафних санкцій,
заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, -
в с т а н о в и в :
 
В листопаді 2020 року позивач ЖБК «Академічний-6» звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги та стягнення штрафних санкцій, просив стягнути із ОСОБА_1 на свою користь суму основного боргу 45536,82 грн., втрати від інфляційних процесів 2746,12 грн., 3 % річних 2127 грн., пеню у вигляді подвійної облікової ставки НБУ в сумі 17616,56 грн.
Заявлені вимоги мотивував тим, що забезпечує житлово-комунальними послугами квартиру за адресою АДРЕСА_1 , в якій проживає та зареєстрований відповідач, який оплату за житло та комунальні послуги не вносить, але фактично ними користується. ЖБК «Академічний-6» є балансоутримувачем будинку, забезпечує управління та утримання житлового будинку, виконує зобов`язання згідно статуту та протоколів загальних зборів, що забезпечує дотримання інтересів всіх членів кооперативу. Так, за період з 01 жовтня 2017 року по 01 жовтня 2020 року позивач надавав послуги з утримання будинку і комунальні послуги квартири АДРЕСА_2 , для оплати яких пред`являлися відповідні рахунки, проте відповідачем порушені взяті на себе зобов`язання зі сплати житлово-комунальних послуг, внаслідок чого за вказаний період у нього утворилась заборгованість, яка станом на 20 жовтня 2020 року становить 45536,82 грн.
 
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 22 червня 2022 року позов ЖБК «Академічний-6» задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 45536,82 грн., втрати від інфляційних процесів 2746,12 грн., 3 % річних 2127 грн., пеню у вигляді подвійної облікової ставки НБУ в сумі 17616,56 грн.
 
Відповідач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення Оболонського районного суду м. Києва від 22 червня 2022 року та прийняти нове рішення з урахуванням у відповідних частинах сплат відповідача в якості комунальних платежів, а саме плати за утримання будинку та прибудинкової території, опалення, вивезення сміття - грошових коштів, внесених на рахунки позивача 22 квітня 2020 року в розмірі 1200 грн., але не враховані ним, та з урахуванням показників квартирних засобів обліку холодної та гарячої води та водовідведення в оспорюваному періоді з 01 жовтня 2017 року по 01 жовтня 2020 року.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилався на те, що спір, який виник між сторонами, охоплював період з 01 жовтня 2017 року по 01 жовтня 2020 року. Суд у рішенні на вказав цього періоду та не назвав конкретних комунальних послуг, які охоплюються рішенням суду, що є важливим для вирішення справи по суті, оскільки позивач в квитанціях про оплату за кожну комунальну послугу виставляє окремі рахунки. Зазначення періоду важливе і тому, що цей процес розпочався з прийняття судом першої інстанції заочного рішення, про яке відповідачу було невідомо і він, вже під час заочного процесу і після нього продовжував вчиняти переплати на користь позивача в погашення боргів у оспорюваному періоді.
Вказував, що цей цивільно-правовий спір виник, перш за все, в зв`язку з порушеннями з боку позивача суспільних відносин у сфері обліку гарячого та холодного водопостачання. В рішенні проігнорована наявність квартирних засобів обліку холодної та гарячої води у відповідача, наявність яких є ключовим питанням у вирішенні спору, оскільки запропонований позивачем спосіб нарахування є неприйнятним з точки зору закону, який вимагає від позивача ведення розрахунків відповідно показників квартирних засобів обліку, а не за кількістю мешканців, зареєстрованих в квартирі, при цьому показання лічильників відповідачем подавались.
Зазначав, що судом проігноровано наявні у відповідача докази і законодавство, на якому ґрунтується позиція відповідача, зокрема первинну бухгалтерську документацію - чеки про оплату, які відповідач вчиняв на користь позивача. Сторонами на розгляд суду були представлені власні розрахунки, спосіб обрахунку в яких та оспорювані суми боргу відповідача відрізняються від позиції позивача. При цьому норми матеріального права, на яких ґрунтувалась позиція відповідача, проігноровано. Судом зазначено про дослідження та порівняння розрахунків сторін, але ця інформація не знайшла відображення в мотивувальній частині рішення.
Вважав, що судом першої інстанції проігноровано правовідносини, що виникають з норм Законів України «Про захист прав споживачів», «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність», постанов Кабінету Міністрів України від 05 липня 2019 року «Про правила надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення», від 21 липня 2005 року № 630 «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення». Доказом, на підставі якого ухвалено рішення суду, є аналітичні таблиці, які є результатом розрахунків лише позивача, однак достовірність цих рахунків викликає сумнів, оскільки інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документів, наданих відповідачем (в частині «призначення платежу») відмінна від тієї, що представлена позивачем в якості систематизованої інформації про рахунки бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Те, що бухгалтерія позивача відмовляється відображати в регістрах та на рахунках бухгалтерського обліку рух коштів згідно призначення платежу, є важливою обставиною, що має значення для вирішення справи по суті і яку не врахував суд першої інстанції.
Також, всупереч нормам законодавства, якими на період дії карантину та до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги, судом задоволено вимоги позивача в частині нарахування штрафів, пені, 3 % річних та інфляційних втрат.
Судом також проігноровано, що вимоги позивача ґрунтуються на підставі нечинного на момент подання позову законодавства, зокрема Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року, в зв`язку з чим зроблено невірні висновки про права та обов`язки сторін у справі.
Зазначав, що ним вказувалось на протиправну відсутність реакції на законні вимоги відповідача щодо постановки на облік квартирних засобів обліку, повірених та опломбованих позивачем, та вчинення коригування суми боргу згідно наявних показників з боку ЖБК «Академічний-6».
Наголошував, що судом не надано належної оцінки факту фальсифікації квитанцій на оплату води, наданих суду позивачем, в той час як відповідачу надсилав інші квитанції, в яких графа «плата за воду» відсутня.
Наводив власні розрахунки заборгованості, вказував, що заборгованість в оспорюваному періоді з 01 жовтня 2017 року по 01 жовтня 2020 року за комунальні послуги (а саме квартплата, опалення, вивіз сміття), складає 23755,64 - 19427,00 - 1200,00 = 3128,64 грн. При цьому сплата за холодне водопостачання (згідно методології, яку вимагає закон у випадках наявності квартирних засобів обліку) в оспорюваний період становить 3760,49 грн., а за гаряче водопостачання та водовідведення 1762,02 грн.
 
Від позивача ЖБК «Академічний-6» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, наводячи власні спростування аргументів відповідача.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
 
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
 
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Рішення суду першої інстанції в повній мірі вказаним вимогам закону не відповідає.
 
Як вбачається із матеріалів справи, ЖБК «Академічний-6» за організаційно-правовою формою є обслуговуючим кооперативом, видом діяльності якого за КВЕД є 81.10 Комплексне обслуговування об`єктів (а. с. 31 т. 1).
На а. с. 13 - 16 т. 2 наявна копія договору № 23-0364 на постачання теплової енергії у гарячій воді, укладеного 27 квітня 2000 року АТ «Київенерго» з ЖБК «Академічний-6», предметом якого є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді на умовах, передбачених цим договором.
На а. с. 17 т. 2 наявна копія акту № ТПД 020049 технічної перевірки та/або опломбування вузла обліку електричної енергії (ВОЕ) до 1000 В за адресою АДРЕСА_3 .
На а. с. 17 - 34 т. 2 наявна копія заяви-приєднання ЖБК «Академічний-6» від 21 листопада 2018 року до умов договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії.
На а. с. 35 - 37 т. 2 наявна копія договору № 8483/4-12 від 22 вересня 2000 року, укладеного Державним комунальним об`єднанням «Київводоканал» з ЖБК «Академічний-6».
На а. с. 38 - 47 т. 2 наявні копії договорів на технічне обслуговування ліфтів, укладених ЖБК «Академічний-6» з ДП «Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління «Ліфт-3» та «Ліфт-7».
На а. с. 48 - 51 т. 2 наявна копія договору 896-Ж-13 від 01 квітня 2013 року на вивезення та знешкодження (захоронення) твердих побутових відходів, укладеного ТОВ «Фірма «Володар-Роз» з ЖБК «Академічний-6» та додаткових угод до нього.
На а. с. 52 - 56 т. 2 наявні копії договорів, укладених ЖБК «Академічний-6» з ТОВ «ПРОФДЕЗ» на послуги дератизації житлового будинку.
На а. с. 57 - 66 т. 2 наявні копії договорів, укладених ЖБК «Академічний-6» з КП «Київтеплоенерго» з травня 2015 року про надання послуг з централізованого постачання гарячої води, на постачання теплової енергії у гарячій воді.
Згідно довідки про реєстрацію місця проживання, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 (а. с. 79 т. 1).
На а. с. 33 - 68 т. 1 наявні копії рахунків ЖБК «Академічний-6» за адресою АДРЕСА_1 з жовтня 2017 року по вересень 2020 року, з призначенням оплати «плата за утримування будинку та прибудинкової території», «холодне водопостачання», «гаряче водопостачання», «вивіз сміття», опалення.
На а. с. 69 - 72 т. 1 наявні копії корінців квитанцій по сплаті рахунків ЖБК «Академічний-6» за адресою АДРЕСА_1 з жовтня 2018 року по серпень 2020 року з призначенням «квартплата».
На а. с. 74 т. 1 наявна копія протоколу № 1 зборів членів (уповноважених) ЖБК «Академічний-6», яким вирішено укласти договори співпраці ЖБК «Академічний-6» та індивідуальні прямі договори з мешканцями на надання послуг з КП «Київтеплоенерго» та ПрАТ «Київводоканал»; затверджено витрати по управлінню багатоквартирним будинком та вивезенню сміття з 01 січня 2019 року на рівні управління багатоквартирним будинком 3,94 грн. на кв.м., вивезення сміття 0,56 грн. на кв.м., - 1 поверх; управління багатоквартирним будинком 5,44 грн. на кв.м., вивезення сміття 0,56 грн. на кв.м. - 2-9 поверхи.
На а. с. 75 т. 1 наявна копія виписки з протоколу № 1 зборів членів (уповноважених) ЖБК «Академічний-6» від 01 лютого 2015 року,  яким прийнято рішення провести перерахунки за опалення за попередній період у зв`язку з постійною заборгованістю ЖБК перед виконавцями послуг; на даний час квартирні лічильники ХВ та ГВП встановлено в 108 квартирах, що складає 75 % житла; різницю в показниках споживання по загальному лічильнику та сумі квартирних лічильників розподіляти пропорційно фактично мешкаючим у кожній квартирі, а не тільки зареєстрованим; для запобігання в подальшому виникнення заборгованості мешканців будинку перед ЖБК уведено пеню в розмірі 0,1 % за кожен день прострочення після закінчення двомісячного терміну, відшкодування додаткових нарахувань до прямих боргів ЖБК згідно судових ухвал та витрати на юридичні послуги включати в судові позови до мешканців боржників без врахування терміну давності заборгованості, внести відповідні зміни до статуту ЖБК.
На а. с. 107 - 108, 121 - 122 т. 1 наявні копії квитанцій про сплату заборгованості за житлово-комунальні послуги за адресою АДРЕСА_1 з призначенням «квартплата» з жовтня 2017 року по травень 2019 року.
На а. с. 104 - 106, 123 - 125, 169 - 171 т. 1 наявні надані відповідачем копії рахунків ЖБК «Академічний-6» за адресою АДРЕСА_1 з жовтня 2017 року по березень 2019 року, з січня 2020 року по березень 2020 року, в яких відсутнє призначення платежу за водопостачання та водовідведення.
На а. с. 143 -  145 наявна складена позивачем ЖБК «Академічний-6» таблиця заборгованості за комунальні послуги за адресою АДРЕСА_1 , відповідальний квартиронаймач ОСОБА_1 , з жовтня 2017 року по вересень 2020 року включно, з розбивкою заборгованості на заборгованість по квартплаті, холодному водопостачанню та водовідведенню, гарячому водопостачанню та водовідведенню, опалення, вивозу сміття; зазначено, що розрахунки споживання холодної, гарячої води та водовідведення виконані згідно тарифів, встановлених НКРЄКП відповідними постановами.
На а. с. 172 - 180 т. 1 наявна таблиця розрахунків, складена відповідачем, щодо нарахування та виплат за житлово-комунальні послуги згідно наявних у відповідача квитанцій на сплату послуг, що надавались йому на оплату, та оплачених квитанцій, з жовтня 2017 року по квітень 2021 року.
На а. с. 181 - 203 т. 1 наявні копії рахунків на оплату з жовтня 2017 року по вересень 2020 року: за жовтень 2017 року (плата за утримування будинку та прибудинкової території, касове обслуговування) в розмірі 184 грн., за грудень 2017 року (плата за утримування будинку та прибудинкової території, опалення, касове обслуговування) в розмірі 1273,27 грн., за січень 2018 року (плата за утримування будинку та прибудинкової території, опалення, касове обслуговування) в розмірі 1222,38 грн., за березень 2018 року (плата за утримування будинку та прибудинкової території, опалення, касове обслуговування) в розмірі 1375,02 грн., за квітень 2018 року (плата за утримування будинку та прибудинкової території, опалення, касове обслуговування) в розмірі 468,73 грн., за травень 2018 року (плата за утримування будинку та прибудинкової території, касове обслуговування) в розмірі 172 грн., за липень 2018 року (плата за утримування будинку та прибудинкової території, касове обслуговування) в розмірі 172 грн., за серпень 2018 року (плата за утримування будинку та прибудинкової території, касове обслуговування) в розмірі 172 грн., за вересень 2018 року (плата за утримування будинку та прибудинкової території) в розмірі 165 грн., за жовтень 2018 року (плата за утримування будинку та прибудинкової території, опалення) в розмірі 200,57 грн., за листопад 2018 року (плата за утримування будинку та прибудинкової території, опалення) в розмірі 983,81 грн., за грудень 2018 року (плата за утримування будинку та прибудинкової території, опалення) в розмірі 1216,73 грн., за лютий 2019 року (плата за утримування будинку та прибудинкової території, опалення, вивіз сміття) в розмірі 1370,64 грн., за березень 2019 року (плата за утримування будинку та прибудинкової території, опалення, вивіз сміття) в розмірі 1266,90 грн., за червень 2019 року (плата за утримування будинку та прибудинкової території, вивіз сміття) в розмірі 303,60 грн., за жовтень 2019 року (плата за утримування будинку та прибудинкової території, опалення, вивіз сміття) в розмірі 303,60 грн., за грудень 2019 року (плата за утримування будинку та прибудинкової території, опалення, вивіз сміття) в розмірі 1187,37 грн., за січень 2020 року (плата за утримування будинку та прибудинкової території, опалення, вивіз сміття) в розмірі 1133,03 грн., за лютий 2020 року (плата за утримування будинку та прибудинкової території, опалення, вивіз сміття) в розмірі 1089,55 грн., за березень 2020 року (плата за утримування будинку та прибудинкової території, опалення, вивіз сміття) в розмірі 1021,38 грн., за квітень 2020 року (плата за утримування будинку та прибудинкової території, опалення, вивіз сміття) в розмірі 574,81 грн., за червень 2020 року (плата за утримування будинку та прибудинкової території, вивіз сміття) в розмірі 303,60 грн., за липень 2020 року (плата за утримування будинку та прибудинкової території, вивіз сміття) в розмірі 303,60 грн., за серпень 2020 року (плата за утримування будинку та прибудинкової території, вивіз сміття) в розмірі 303,60 грн., за вересень 2020 року (плата за утримування будинку та прибудинкової території, вивіз сміття) в розмірі 303,60 грн.
На а. с. 194 - 200 т. 1 наявні копії квитанцій про оплату житлово-комунальних послуг ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 з жовтня 2017 року по вересень 2020 року: 13 листопада 2017 року в розмірі 1200 грн., 16 січня 2018 року в розмірі 1300 грн., 16 лютого 2018 року в розмірі 1300 грн., 12 жовтня 2018 року в розмірі 700 грн., 26 листопада 2018 року в розмірі 700 грн., 20 грудня 2018 року в розмірі 1000 грн., 22 січня 2019 року в розмірі 1217 грн., 22 лютого 2019 року в розмірі 830 грн., 02 травня 2019 року в розмірі 1500 грн., 26 червня 2019 року в розмірі 700 грн., 20 серпня 2019 року в розмірі 800 грн., 30 вересня 2019 року в розмірі 600 грн., 22 жовтня 2019 року в розмірі 500 грн., 27 грудня 2019 року в розмірі 580 грн., 27 січня 2020 року в розмірі 300 грн., 14 лютого 2020 року в розмірі 1200 грн., 17 березня 2020 року в розмірі 1400 грн., 22 квітня 2020 року в розмірі 1200 грн., 03 червня 2020 року в розмірі 1000 грн., 13 липня 2020 року в розмірі 1000 грн., 31 серпня 2020 року в розмірі 1000 грн., 30 вересня 2020 року в розмірі 600 грн.
 
Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.
 
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
 
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
 
За змістом статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, що діяла до 01 травня 2019 року в основний період нарахування заборгованості), утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.
 
Обов`язок споживача оплачувати послуги з утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій у строки, встановлені договором або законом, визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якому кореспондує право виконавця послуг стягувати прострочені платежі із осіб, які відмовляються оплачувати рахунки за споживання цих житлово-комунальних послуг.
 
Згідно зі статтею 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, що діяла до 01 травня 2019 року) залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи: 1) перша група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг; 2) друга група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території; 3) третя група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін). Ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.
 
Обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг визначені статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, що діяла до 01 травня 2019 року) та ст. 7 чинного Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
 
Обов`язком споживача є оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановленні договором або законом (пункт 1 частина третя статті 20 Закону), а обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору (пункт 1 частина друга статті 21 Закону ).
 
Таким чином, згідно із зазначеними вимогами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 29 квітня 2020 року, справа № 463/5736/15-ц).
 
Аналогічний обов`язок споживача щодо здійснення оплати житлово-комунальних послуг передбачений п. 5 ч. 2 ст. 7 чинного Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
 
Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, що діяла до 01 травня 2019 року) визначено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.
 
Також відповідно до ч. 3 ст. 16 чинного Закону України «Про житлово-комунальні послуги» якість комунальної послуги повинна відповідати вимогам, встановленим цим Законом, іншими актами законодавства та договором. Обов`язок забезпечення відповідності якості комунальної послуги встановленим вимогам покладається на виконавця такої послуги.
 
Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, що діяла до 01 травня 2019 року) встановлено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.
 
Відповідно до ст. 9, 10 чинного Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.
 
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
 
Встановивши, що позивачем надаються житлово-комунальні послуги в будинку за адресою реєстрації та проживання відповідача, який є споживачем цих послуг, суд першої інстанції дійшов в цілому правильного висновку, що у зв`язку з неналежною сплатою відповідачем грошових коштів на утримання квартири АДРЕСА_2 у нього перед позивачем утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
 
Оцінюючи доводи апеляційної скарги, що вимоги позивача заявлені на підставі нечинного на момент подання позову законодавства, а саме Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року, суд враховує наступне.
 
У процесуальному законодавстві діє принцип «jura novit curia» («суд знає закони»), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus).
Деталі пояснила Велика Палата Верховного Суду у справі № 904/5726/19. Активна роль суду в цивільному процесі проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі і застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким чином, при вирішенні спору суд в межах своїх процесуальних функціональних повноважень та в межах позовних вимог встановлює зміст (правову природу, права та обов`язки ін.) правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин, та визначає правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже, обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд, що є складовою класичного принципу jura novit curia.
 
Обґрунтовано керуючись принципом jura novit curia, суд першої інстанції визначився із спірними правовідносинами і застосував норми матеріального права, які підлягають застосуванню, відтак доводи ОСОБА_1 у наведеній частині апеляційної скарги є необґрунтованими, не звільняють його від встановленого законом обов`язку оплати житлово-комунальних послуг та відхиляються апеляційним судом.
 
Разом із тим, стягуючи з ОСОБА_1 на користь ЖБК «Академічний-6» заборгованість в розмірі 45536,82 грн., суд першої інстанції не встановив період утворення заборгованості, не зазначив конкретні комунальні послуги, за неповну або несвоєчасну сплату яких така заборгованість утворилась, не надав оцінки доводам відповідача, що ним здійснювалася оплата за житлово-комунальні послуги, та доказам, наданим відповідачем на підтвердження цих обставин, у вигляді копій квитанцій, не порівняв розрахунки сторін, а лише обмежився констатацією факту, що таке порівняння ним зроблено, проте в мотивувальній частині рішення воно фактично відсутнє, а також не зазначені мотиви відхилення аргументів відповідача.
 
Не надано судом першої інстанції оцінки тому, що в квітні 2020 року ОСОБА_1 здійснено сплату комунальних послуг в розмірі 1200 грн. (квитанція на а. с. 198 т. 1), яка не відображена в таблиці детального розрахунку заборгованості, складеного позивачем (а. с. 143 - 144 т. 1), і не з`ясовано, яким чином це впливає на загальний розмір заборгованості.
 
Судом першої інстанції залишено поза увагою і не надано належної оцінки тим обставинам, що відповідач, доводячи правильність здійснення ним оплати за житлово-комунальні послуги, надав до суду сформовані ЖБК «Академічний-6» рахунки на оплату, в яких відсутній такий вид житлово-комунальних послуг, як постачання гарячої води, постачання холодної води та водовідведення, при цьому належність цих рахунків позивачу останнім належними та допустимими доказами не спростована, як і не надано підтвердження того, що ОСОБА_1 направлялись будь-які інші платіжні документи, зокрема ті, що додані ним до позову, і в яких, крім квартплати та житлово-комунальних послуг за опалення та вивіз сміття, вже зазначені відсутні в рахунках відповідача позиції (постачання гарячої води, постачання холодної води та водовідведення).
 
Судом першої інстанції не з`ясовано та не обґрунтовано в рішенні, яким чином в даному випадку має відбуватися нарахування оплати за послуги гарячого водопостачання та холодного водопостачання і водовідведення, а саме за показаннями квартирних або загальнобудинкових приладів обліку, і не надано оцінки доводам сторін щодо способів нарахування.
 
Поза увагою суду першої інстанції залишились також вимоги Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17 березня 2020 року, відповідно до яких на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.
 
Судом першої інстанції не перевірено правомірність стягнення штрафних санкцій з відповідача, з урахуванням положень наведених норм матеріального права.
 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
 
Виходячи із вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що в даному випадку судом першої інстанції обов`язок щодо обґрунтування рішення належним чином виконано не було, а обставини, що мають значення для справи, з`ясовані неповно, і дані недоліки підлягають виправленню при апеляційному перегляді судового рішення.
 
Встановлюючи розмір заборгованості ОСОБА_1 за спожиті житлово-комунальні послуги з 01 жовтня 2017 року по 01 жовтня 2020 року, апеляційний суд виходить із того, що відповідачем за спірний період підтверджено здійснення сплати в загальному розмірі 20627 грн. (квитанції на а. с. 194 - 200 т. 1) на підставі отриманих рахунків на оплату ЖБК «Академічний-6» з призначенням: за квартплату, опалення та вивіз сміття, в яких нараховано до сплати разом 23755,64 грн. (а. с. 169 - 171, 181 - 193 т. 1), відтак заборгованість за вказані житлово-комунальні послуги з 01 жовтня 2017 року по 01 жовтня 2020 року складає 3128,64 грн., і дана обставина визнавалася відповідачем в апеляційній скарзі.
 
Апеляційний суд враховує, що згідно виписки з протоколу № 1 зборів членів (уповноважених) ЖБК «Академічний-6» від 01 лютого 2015 року, для запобігання виникнення заборгованості мешканців будинку перед ЖБК уведено пеню в розмірі 0,1 % за кожен день прострочення сплати після закінчення двохмісячного терміну (а. с. 75 т. 1), отже дана пеня також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
 
Крім того,  Верховним Судом у постанові від 18 травня 2020 року у справі № 176/456/17 (провадження № 61-63св18). викладений висновок, згідно якого «Правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплати грошей за надані послуги.
Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.
Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування частини другої статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох процентів річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.
За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України».
 
Таким чином, у позивача внаслідок неналежного виконання обов`язку відповідачем щодо сплати житлово-комунальних послуг за квартплату, опалення та вивіз сміття виникло право на стягнення з нього пені та штрафних санкцій, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.
 
Оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо необхідності враховувати при нарахуванні пені, 3 % річних та інфляційних втрат вимоги Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17 березня 2020 року, а також постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», апеляційний суд виходить із наступного.
 Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17 березня 2020 року, на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.
Таким чином, з дня запровадження карантину 12 березня 2020 року пеня в розмірі 0,1 % за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги нарахуванню не підлягала.
Разом із тим, згідно постанови Верховного Суду від 30 січня 2019 року в справі № 922/175/18 формулювання ст. 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні ст. 549 цього Кодексу і на ці суми положення Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17 березня 2020 року не поширюється.
Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.
Однак, враховуючи, що зазначена постанова застосовується з 24 лютого 2022 року, а 3 % річних, інфляційні нарахування та неустойка нараховані позивачем до 01 жовтня 2020 року, доводи апеляційної скарги про безпідставність нарахування цих складових не ґрунтуються на вимогах закону та відхиляються апеляційним судом.
 
Розраховуючи розмір пені, 3 % річних та інфляційних втрат, апеляційний суд виходить із того, що з урахуванням отриманих відповідачем рахунків на оплату житлово-комунальних послуг і фактично сплачених ним сум, заборгованість за квартплату, опалення та вивіз сміття у ОСОБА_1 виникла лише в лютому 2018 року і станом на 01 березня 2018 року складала 873,36 грн.
12 жовтня 2018 року ОСОБА_1 сплачено 700 грн. і залишок боргу складав 173,36 грн.; 25 листопада 2018 року ОСОБА_1 сплачено 700 грн. та заборгованість за лютий 2018 року було погашено. Відтак за період з 01 березня 2018 року по 12 жовтня 2018 року 3 % річних складає 16 грн., інфляційні втрати 27,22 грн., пеня 0,39 грн. За період з 12 жовтня 2018 року по 25 листопада 2018 року 3 % річних складає 1 грн., інфляційні втрати 5,40 грн., пеня 0,02 грн.
За березень 2018 року нараховано 1357,02 грн., на погашення якої зараховується залишок сплачених 25 листопада 2018 року 526,64 грн. та 19 грудня 2018 року в розмірі 1000 грн. Відтак за період з 01 квітня 2018 року по 25 листопада 2018 року 3 % річних складає 27 грн., інфляційні втрати 70,32 грн., пеня 0,88 грн.; за період з 25 листопада 2018 року по 19 грудня 2018 року 3 % річних складає 2 грн., інфляційні втрати 6,64 грн., пеня 0,05 грн.
За квітень 2018 року нараховано 450,73 грн., на погашення якої зараховується залишок сплачених 19 грудня 2018 року в розмірі 169,62 грн. та 21 січня 2019 року в розмірі 1217 грн. Відтак за період з 01 травня 2018 року по 19 грудня 2018 року 3 % річних складає 9 грн., інфляційні втрати 23,32 грн., пеня 0,29 грн.; за період з 19 грудня 2018 року по 21 січня 2019 року 3 % річних складає 1 грн., інфляційні втрати 2,71 грн., пеня 0,02 грн.
За травень 2018 року нараховано 165 грн., на погашення якої зараховується залишок сплачених 21 січня 2019 року в розмірі 1047,38 грн. Відтак за період з 01 червня 2018 року по 21 січня 2019 року 3 % річних складає 3 грн., інфляційні втрати 10,29 грн., пеня 0,11 грн.
За червень 2018 року нараховано 165 грн., на погашення якої зараховується залишок сплачених 21 січня 2019 року в розмірі 882,38 грн. Відтак за період з 01 липня 2018 року по 21 січня 2019 року 3 % річних складає 3 грн., інфляційні втрати 10,29 грн., пеня 0,10 грн.
В липні 2018 року нараховано 165 грн., на погашення якої зараховується залишок сплачених 21 січня 2019 року в розмірі 717,38 грн. Відтак за період з 01 серпня 2018 року по 21 січня 2019 року 3 % річних складає 2 грн., інфляційні втрати 11,52 грн., пеня 0,08 грн.
В серпні 2018 року нараховано 165 грн., на погашення якої зараховується залишок сплачених 21 січня 2019 року в розмірі 552,38 грн. Відтак за період з 01 вересня 2018 року по 21 січня 2019 року 3 % річних складає 2 грн., інфляційні втрати 11,52 грн., пеня 0,06 грн.
У вересні 2018 року нараховано 165 грн., на погашення якої зараховується залишок сплачених 21 січня 2019 року в розмірі 387,38 грн. Відтак за період з 01 жовтня 2018 року по 21 січня 2019 року 3 % річних складає 2 грн., інфляційні втрати 8,23 грн., пеня 0,05 грн.
У жовтні 2018 року нараховано 200,57 грн., на погашення якої зараховується залишок сплачених 21 січня 2019 року в розмірі 222,38 грн. Відтак за період з 01 листопада 2018 року по 21 січня 2019 року 3 % річних складає 1 грн., інфляційні втрати 6,47 грн., пеня 0,04 грн.
У листопаді 2018 року нараховано 983,81 грн., на погашення якої зараховується залишок сплачених 21 січня 2019 року в розмірі 21,81 грн., 21 лютого 2019 року в розмірі 830 грн., 30 квітня 2019 року в розмірі 1500 грн. Відтак за період з 01 грудня 2018 року по 21 січня 2019 року 3 % річних складає 4 грн., інфляційні втрати 17,77 грн., пеня 0,14 грн.; за період з 21 січня 2019 року по 21 лютого 2019 року 3 % річних складає 2 грн., інфляційні втрати 4,81 грн., пеня 0,08 грн.; за період з 21 лютого 2019 року по 30 квітня 2019 року 3 % річних складає 1 грн., інфляційні втрати 2,52 грн., пеня 0,02 грн.
В грудні 2018 року нараховано 1216,73 грн., на погашення якої зараховується залишок сплачених 30 квітня 2019 року в розмірі 1368 грн. Відтак за період з 01 січня 2019 року по 30 квітня 2019 року 3 % річних складає 12 грн., інфляційні втрати 41,86 грн., пеня 0,40 грн.
В січні 2019 року нараховано 1559,35 грн., на погашення якої зараховується залишок сплачених 30 квітня 2019 року в розмірі 151,27 грн., 25 червня 2019 року в розмірі 700 грн., 19 серпня 2019 року в розмірі 800 грн. Відтак за період з 01 лютого 2019 року по 30 квітня 2019 року 3 % річних складає 11 грн., інфляційні втрати 37,71 грн., пеня 0,38 грн.; за період з 30 квітня 2019 року по 25 червня 2019 року 3 % річних складає 6 грн., інфляційні втрати 2,77 грн., пеня 0,22 грн.; за період з 25 червня 2019 року по 19 серпня 2019 року 3 % річних складає 3 грн., інфляційні втрати -5,46 грн., пеня 0,09 грн.
В лютому 2019 року нараховано 1370,64 грн., на погашення якої зараховується залишок сплачених 19 серпня 2019 року в розмірі 111,92 грн., 28 вересня 2019 року в розмірі 600 грн., 21 жовтня 2019 року в розмірі 500 грн., 26 грудня 2019 року в розмірі 580 грн. Відтак за період з 01 березня 2019 року по 19 серпня 2019 року 3 % річних складає 19 грн., інфляційні втрати 16,33 грн., пеня 0,64 грн.; за період з 19 серпня 2019 року по 28 вересня 2019 року 3 % річних складає 4 грн., інфляційні втрати 8,81 грн., пеня 0,14 грн.; за період з 28 вересня 2019 року по 21 жовтня 2019 року 3 % річних складає 1 грн., інфляційні втрати 4,61 грн., пеня 0,04 грн.; за період з 21 жовтня 2019 року по 26 грудня 2019 року 3 % річних складає 1 грн., інфляційні втрати -0,16 грн., пеня 0,03 грн.
В березні 2019 року нараховано 1266,90 грн., на погашення якої зараховується залишок сплачених 26 грудня 2019 року в розмірі 421,28 грн., 25 січня 2020 року в розмірі 300 грн., 13 лютого 2020 року в розмірі 1200 грн. Відтак за період з 01 квітня 2019 року по 26 грудня 2019 року 3 % річних складає 28 грн., інфляційні втрати 20,21 грн., пеня 0,93 грн.; за період з 26 грудня 2019 року по 25 січня 2020 року 3 % річних складає 2 грн., інфляційні втрати 1,69 грн., пеня 0,07 грн.; за період з 25 січня 2020 року по 13 лютого 2020 року 3 % річних складає 1 грн., інфляційні втрати відсутні, пеня 0,03 грн.
В квітні 2019 року нараховано 651,87 грн., на погашення якої зараховується залишок сплачених 13 лютого 2020 року в розмірі 654,38 грн. Відтак за період з 01 травня 2019 року по 13 лютого 2020 року 3 % річних складає 15 грн., інфляційні втрати 5,15 грн., пеня 0,51 грн.
В травні 2019 року нараховано 303,60 грн., на погашення якої зараховується залишок сплачених 13 лютого 2020 року в розмірі 2,51 грн., 16 березня 2020 року в розмірі 1400 грн. Відтак за період з 01 червня 2019 року по 13 лютого 2020 року 3 % річних складає 6 грн., інфляційні втрати 0,28 грн., пеня 0,21 грн.; за період з 13 лютого 2020 року по 16 березня 2020 року 3 % річних складає 1 грн., інфляційні втрати 1,50 грн., пеня 0,03 грн.
В червні 2019 року нараховано 303,60 грн., на погашення якої зараховується залишок сплачених 16 березня 2020 року в розмірі 1098,91 грн. Відтак за період з 01 липня 2019 року по 16 березня 2020 року 3 % річних складає 6 грн., інфляційні втрати 3,32 грн., пеня 0,22 грн.
В липні 2019 року нараховано 303,60 грн., на погашення якої зараховується залишок сплачених 16 березня 2020 року в розмірі 795,31 грн. Відтак за період з 01 серпня 2019 року по 16 березня 2020 року 3 % річних складає 6 грн., інфляційні втрати 5,17 грн., пеня 0,19 грн.
В серпні 2019 року нараховано 303,60 грн., на погашення якої зараховується залишок сплачених 16 березня 2020 року в розмірі 491,71 грн. Відтак за період з 01 вересня 2019 року по 16 березня 2020 року 3 % річних складає 5 грн., інфляційні втрати 6,09 грн., пеня по 12 березня 2020 року в розмірі 0,16 грн.
У вересні 2019 року нараховано 303,60 грн., на погашення якої зараховується залишок сплачених 16 березня 2020 року в розмірі 188,11 грн., 21 квітня 2020 року в розмірі 1200 грн. Відтак за період з 01 жовтня 2019 року по 16 березня 2020 року 3 % річних складає 4 грн., інфляційні втрати 3,94 грн., пеня 0,14 грн.; за період з 16 березня 2020 року по 21 квітня 2020 року 3 % річних складає 0,34 грн., інфляційні втрати 0,92 грн., пеня не нараховується.
У жовтні 2019 року нараховано 303,60 грн., на погашення якої зараховується залишок сплачених 21 квітня 2020 року в розмірі 896,40 грн. Відтак за період з 01 листопада 2019 року по 21 квітня 2020 року 3 % річних складає 4 грн., інфляційні втрати 4,25 грн., пеня по 12 березня 2020 року в розмірі 0,32 грн.
У листопаді 2019 року нараховано 853,92 грн., на погашення якої зараховується залишок сплачених 21 квітня 2020 року в розмірі 592,80 грн., 02 червня 2020 року в розмірі 1000 грн. Відтак за період з 01 грудня 2019 року по 21 квітня 2020 року 3 % річних складає 10 грн., інфляційні втрати 11,10 грн., пеня по 12 березня 2020 року в розмірі 0,24 грн.; за період з 21 квітня 2020 року по 02 червня 2020 року 3 % річних складає 1 грн., інфляційні втрати 0,78 грн., пеня не нараховується.
В грудні 2019 року нараховано 1187,37 грн., на погашення якої зараховується залишок сплачених 02 червня 2020 року в розмірі 738,88 грн., 10 липня 2020 року в розмірі 1000 грн. Відтак за період з 01 січня 2020 року по 02 червня 2020 року 3 % річних складає 15 грн., інфляційні втрати 21,47 грн., пеня по 12 березня 2020 року в розмірі 0,23 грн.; за період з 02 червня 2020 року по 10 липня 2020 року 3 % річних складає 1 грн., інфляційні втрати 0,90 грн., пеня не нараховується.
В січні 2020 року нараховано 1133,03 грн., на погашення якої зараховується залишок сплачених 10 липня 2020 року в розмірі 551,51 грн., 29 серпня 2020 року в розмірі 1000 грн. Відтак за період з 01 лютого 2020 року по 10 липня 2020 року 3 % річних складає 15 грн., інфляційні втрати 20,49 грн., пеня по 12 березня 2020 року в розмірі 0,12 грн.; за період з 10 липня 2020 року по 29 серпня 2020 року 3 % річних складає 2 грн., інфляційні втрати -4.64 грн., пеня не нараховується.
В лютому 2020 року нараховано 1089,55 грн., на погашення якої зараховується залишок сплачених 29 серпня 2020 року в розмірі 418,48 грн., 30 вересня 2020 року в розмірі 600 грн. Відтак за період з 01 березня 2020 року по 29 серпня 2020 року 3 % річних складає 16 грн., інфляційні втрати 14,15 грн., пеня по 12 березня 2020 року в розмірі 0,04 грн.; за період з 29 серпня 2020 року по 30 вересня 2020 року 3 % річних складає 2 грн., інфляційні втрати 3,36 грн., пеня не нараховується.
В березні 2020 року нараховано 1021,38 грн., відтак за період з 01 квітня 2020 року по 01 жовтня 2020 року 3 % річних складає 15 грн., інфляційні втрати 10,19 грн., пеня не нараховується.
В квітні 2020 року нараховано 574,81 грн., відтак за період з 01 травня 2020 року по 01 жовтня 2020 року 3 % річних складає 7 грн., інфляційні втрати 1,13 грн., пеня не нараховується.
В травні 2020 року нараховано 303,60 грн., відтак за період з 01 червня 2020 року по 01 жовтня 2020 року 3 % річних складає 3 грн., інфляційні втрати -0.31 грн., пеня не нараховується.
 В червні 2020 року нараховано 303,60 грн., відтак за період з 01 липня 2020 року по 01 жовтня 2020 року 3 % річних складає 2 грн., інфляційні втрати -0.92 грн., пеня не нараховується.
В липні 2020 року нараховано 303,60 грн., відтак за період з 01 серпня 2020 року по 01 жовтня 2020 року 3 % річних складає 2 грн., інфляційні втрати -0.91 грн., пеня не нараховується.
В серпні 2020 року нараховано 303,60 грн., відтак за період з 01 вересня 2020 року по 01 жовтня 2020 року 3 % річних складає 1 грн., інфляційні втрати 1.52 грн., пеня не нараховується.
В цілому 3 % річних складають 313,34 грн., інфляційні втрати 444,81 грн., пеня 7,71 грн. 
 
Вирішуючи питання щодо наявності заборгованості ОСОБА_1 за оплату послуг гарячого водопостачання та холодного водопостачання і водовідведення, апеляційний суд виходить із того, що згідно наявних в матеріалах справи договорів, укладених з ЖБК «Академічний-6» з виробниками послуг, а також оскільки ці обставини сторонами визнаються та не заперечуються, позивачем ЖБК «Академічний-6» за спірний період з 01 жовтня 2017 року по 01 жовтня 2020 року відповідачу ОСОБА_1 надавалися зазначені послуги.
 
Апеляційний суд враховує, що на а. с. 206 т. 1 наявна копія акту № 17 ТОВ «Акватехсервіс» про монтаж вузлів обліку холодної та гарячої води від 20 лютого 2012 року за адресою АДРЕСА_1 , зазначено показання лічильників і вказано, що лічильники опломбовані.
На а. с. 207 т. 1 наявна копія акту опломбування індивідуальних лічильників і фільтрів холодної та гарячої води по ЖБК «Академічий-6» від 31 липня 2013 року за адресою АДРЕСА_1 , відповідальний квартиронаймач ОСОБА_1 .
Апеляційний суд приймає до уваги що згідно виписки з протоколу № 1 зборів членів (уповноважених) ЖБК «Академічний-6» від 01 лютого 2015 року, на даний час квартирні лічильники встановлено в 108 квартирах, що складає 75 % житла, різницю в показниках споживання по загальному лічильнику розподіляти пропорційно фактично мешкаючим у кожній квартирі, а не тільки зареєстрованим (а. с. 75 т. 1).
Апеляційний суд враховує, що на корінцях квитанцій про сплату житлово-комунальних послуг відповідачем при оплаті у окремих місяцях (в червні - вересні 2020 року, в травні, червні, серпні, вересні 2019 року, а. с. 69 - 71 т. 1) зазначалися показники лічильників холодного та гарячого водопостачання.
На а. с. 208 т. 1 знаходиться копія акту виконаних робіт здійснення вимірювань для метрологічної повірки лічильників води на місці експлуатації від 25 жовтня 2021 року, яким здійснено вимірювання за адресою АДРЕСА_2 , та видані свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки строком чинності до 25 жовтня 2025 року (а. с. 209 - 210 т. 1).
 
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» повірка засобів вимірювальної техніки - сукупність операцій, що включає перевірку та маркування та/або видачу документа про повірку засобу вимірювальної техніки, які встановлюють і підтверджують, що зазначений засіб відповідає встановленим вимогам.
 
Згідно п. 11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, які діяли станом на момент спірних правовідносин, у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку. Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках: у разі відсутності засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу); у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення; у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил.
 
Враховуючи, що відповідачем ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів, що його квартира у спірний період з 01 жовтня 2017 року по 01 жовтня 2020 року була обладнана повіреними квартирними засобами обліку і відповідачем знімалися та щомісяця передавалися відповідно до цих засобів обліку показання квартирного засобу обліку виконавцю, позивачем правомірно здійснено нарахування заборгованості за наданими послугами з постачання гарячої води, холодного водопостачання та водовідведення згідно з показаннями будинкових засобів обліку, а доводи відповідача в апеляційній скарзі щодо необхідності нарахування оплати цих послуг за квартирними засобами обліку є необґрунтованими та відхиляються апеляційним судом.
 
Апеляційний суд відхиляє як необгрунтовані та не підтверджені будь-якими доказами, що позивачем проігноровано вимоги відповідача щодо постановки на облік квартирних засобів обліку, повірених та опломбованих позивачем, та вчинення коригування суми боргу згідно наявних показників. Докази пред`явлення таких вимог у спірному періоді в матеріалах справи відсутні.
 
Разом із тим, апеляційний суд враховує, що нарахування оплати за послуги гарячого водопостачання та холодного водопостачання і водовідведення позивачем здійснено, виходячи з кількості фактично проживаючих в квартирі - 3 особи, однак доказів як щодо реєстрації, так і фактично проживаючих в квартирі осіб ним надано не було, а отже заборгованість, нарахована позивачем, не є безспірною.
 
Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
 
Апеляційний суд враховує, що згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи від 16 листопада 2020 року, в матеріалах справи наявні відомості про реєстрацію за адресою АДРЕСА_1 лише щодо відповідача ОСОБА_1 .
Відомості щодо інших зареєстрованих або проживаючих в даній квартирі осіб в матеріалах справи відсутні і позивач не звертався до суду з доказами про витребування відповідних доказів.
Оскільки згідно деталізованого розрахунку заборгованості позивачем за спірний період з 01 жовтня 2017 року по 01 жовтня 2020 року нараховано заборгованість за холодне та гаряче водопостачання та водовідведення в розмірі 40 571,56 грн. із розрахунку за трьох осіб, апеляційний суд приходить до висновку про доведеність заборгованості за вказані житлово-комунальні послуги у відповідача ОСОБА_1 пропорційно за одну особу в розмірі 13523,85 грн.
 
Таким чином, загальна заборгованість ОСОБА_1 за період з 01 жовтня 2017 року по 01 жовтня 2020 року становить: за квартплату, опалення та вивіз сміття в розмірі 3128,64 грн., за холодне та гаряче водопостачання та водовідведення в розмірі 13523,85 грн., всього 16 652,49 грн.
 
З`ясовуючи наявність правових підстав для стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат з ОСОБА_1 за несвоєчасну сплату послуг гарячого водопостачання та холодного водопостачання і водовідведення, апеляційний суд враховує, що в рахунках на оплату, які були ним отримані і за яким він здійснював оплату решти житлово-комунальних послуг, такі позиції не зазначені, а отже позивачем не доведено, що відповідні грошові вимоги відповідачу були своєчасно пред`явлені.
 
Надання ЖБК «Академічний-6» до позову копій рахунків на оплату, в яких до раніше сплачених споживачем житлово-комунальних послуг додані послуги гарячого водопостачання та холодного водопостачання і водовідведення, саме по собі доказом пред`явлення відповідної вимоги бути не може, оскільки не спростовує наявності інших платіжних документів у ОСОБА_1 .
 
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що прострочення грошового зобов`язання за надані послуги гарячого водопостачання та холодного водопостачання і водовідведення в розумінні ст. 612 ЦК України в даному випадку не наступило і підстави для нарахування пені, а також інфляційних втрат та 3 % річних в цій частині заборгованості відсутні.
 
З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови, якою позов задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача 16 652,49 грн. заборгованості за житлово-комунальні послуги, 3 % річних в розмірі 313,34 грн., інфляційні втрати 444,81 грн., пеня 7,71 грн., всього 17418,35 грн.
 
 За подання позову позивачем понесено витрати в розмірі 2102 грн., відповідачем за подання апеляційної скарги - 3153 грн. Оскільки за наслідками апеляційного перегляду позов задоволено на 26 %, апеляційну скаргу задоволено на 74 %, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 546,52 грн., з позивача на користь відповідача - судові витрати в розмірі 2333,22 грн. пропорційно до задоволення позову та апеляційної скарги; остаточно шляхом взаємозарахування з позивача на користь відповідача стягуються судові витрати в розмірі 1786,70 грн.
 
Керуючись ст. 7, 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнити частково.
Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 22 червня 2022 року скасувати та прийняти нову постанову.
Позов Житлово-будівельного кооперативу «Академічний-6» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги та стягнення штрафних санкцій задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Житлово-будівельного кооперативу «Академічний-6» (м. Київ вул. Приозерна 8 код ЄДРПОУ 22885565) заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 16652,49 грн., 3 % річних в розмірі 313,34 грн., інфляційні втрати 444,81 грн., пеню 7,71 грн.
Стягнути з Житлово-будівельного кооперативу «Академічний-6» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1786,70 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді :                                                                                             Кашперська Т.Ц.
 
                                                                                                        Фінагеєв В.О.
 
                                                                                                         Яворський М.А.