УХВАЛА
про відмову у відкритті касаційного провадження

07 листопада 2022 року 
м. Київ

справа №340/3376/22
адміністративне провадження № К/990/28754/22  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Коваленко Н.В.,
суддів: Стрелець Т.Г., Чиркіна С.М.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2022 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Олександрійської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Олександрійської міської ради, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Олександрійської міської ради щодо не нарахування та не виплати щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення Олександрійської міської ради нарахувати та виплатити щорічну разову грошову допомогу до 05 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком з урахуванням попередньо виплаченої суми такої допомоги.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2022 року, залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2022 року, адміністративний позов повернуто позивачеві у зв`язку з пропуском шестимісячного строку звернення до суду.

Не погоджуючись із прийнятими судовими рішеннями, ОСОБА_1 через свого представника звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Вирішуючи питання про наявність підстав для відкриття касаційного провадження, колегія суддів виходить із такого.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно з частиною другою статті 328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у пунктах 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Згідно із частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Звертаючись до Верховного Суду з касаційною скаргою, представник скаржника вказує на те, що судами першої та апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що полягає у наступному.

Представник скаржника вказує, що обставинами, через які позивач не зміг звернутися до суду у шестимісячний строк, відлік якого починається з 30 вересня 2021 року та закінчується 31 березня 2022 року, є введення в Україні воєнного стану, який діє до теперішнього часу та є обставиною непереборної сили, а також те, що позивач проходить військову службу та знаходиться в зоні бойових дій.

Таким чином, на думку представника, строк звернення з позовом до суду пропущено позивачем з об`єктивних причин, що не залежали від його волі.

Надаючи оцінку вищевказаним доводам скаржника, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.

Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи до суду із позовом, апеляційною та касаційною скаргою.

Водночас, законодавець встановлює певні обмеження такого права, зокрема, шляхом встановлення строків на апеляційне оскарження судових рішень відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що з 30 вересня відповідного року особа, якій виплачена грошова допомога до 5 травня в розмірі, з яким вона не погоджується, або взагалі не виплачена, вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів; закінчення шестимісячного строку звернення припадало на 31 березня 2022 року, проте представник позивача звернувся до суду лише в липні 2022 року. При цьому суди вказали, що доводи представника позивача щодо мобілізації позивача як військовозобов`язаного з 24 лютого 2022 року та перебування його в зоні бойових дій до теперішнього часу не підтверджені належними та допустимими доказами, що виключає можливість надати оцінку таким обставинам як таким, що свідчать про поважні причини пропуску строку звернення до суду.

Як вбачається з касаційної скарги, представник скаржника не заперечує факт пропуску строку звернення до суду, а зазначає про наявність поважних причин для поновлення такого строку, а саме введення воєнного стану в Україні та перебування позивача на військовій службі.

Верховний Суд зауважує, що поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами справи певних процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Тому сам лише факт введення воєнного стану на території України не може бути визнаний поважною причиною для поновлення строку без зазначення конкретних обставин та без надання відповідних доказів.

Також як було зазначено судами попередніх інстанцій, жодних доказів на підтвердження перебування позивача на військовій службі з 24 лютого 2022 року представником скаржника не надано, що виключає можливість надати оцінку вказаним доводам.

При цьому, з долученого до касаційної скарги Доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги №183 від 17 лютого 2022 року вбачається, що відповідно до наказу Олександрійського місцевого центру з надання безоплатної вторинної допомоги №195 від 17 лютого 2022 року для представництва інтересів та складання документів процесуального характеру у справі про перерахунок та виплату разової щорічної грошової допомоги як учаснику бойових дій до 5-го травня (за 2021 рік) ОСОБА_1 призначено адвоката Гаморю Марину Вікторівну.

Отже, з 17 лютого 2022 року позивач мав можливість звернутися до суду з позовом через свого представника у розумні строки, однак позовна заява була подана більш, ніж через три місяці після кінцевої дати шестимісячного строку (31 березня 2022 року).

Таким чином, Верховний Суд констатує, що суди першої та апеляційної інстанції, дійшовши висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви, вірно застосував положення частин першої та другої статті 122 КАС України, правильне її застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначеної норми процесуального права.

Враховуючи, що зміст ухвали Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2022 року та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2022 року свідчить про правильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм процесуального права та не викликає сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання касаційної скарги необґрунтованою.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом частини другої статті 333 КАС України, у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

За такого правового регулювання та обставин справи Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги та необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 248, 328, 333, 355, 359 КАС України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2022 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Олександрійської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

2. Надіслати ОСОБА_1 копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. 

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не оскаржується.

Суддя-доповідач                                                                                           Н.В. Коваленко

Суддя                                                                                                              Т.Г. Стрелець

Суддя                                                                                                              С.М. Чиркін