ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 грудня 2022 р.	Справа № 440/9103/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Перцової Т.С. ,  Спаскіна О.А. ,
за участю: секретаря судового засідання    Пукшин Л.Т.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.09.2021 (суддя Сич С.С.; м. Полтава) по справі № 440/9103/21
за позовом           ОСОБА_1  
до          Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми)      третя особа           Головне управління ДПС у Полтавській області 
про визнання протиправними та скасування постанов,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) (далі по тексту - відповідач, Подільський ВДВС міста Полтави), третя особа: Головне управління ДПС у Полтавській області (далі по тексту – ГУ ДПС у Полтавській області), в якому, з урахуванням уточненого адміністартивного позову, просить суд: 
- визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження у виконавчому провадженні № 62092607, винесену 18.05.2020 державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Лісним І.А.; 
- визнати протиправною та скасувати постанову про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №62092607, що винесена 17.06.2021 старшим державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Архипенко Ю.В..
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що вимога Головного управління ДПС у Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) від 12.06.2019 № Ф-5796-50У набрала законної сили 09.09.2019, була звернута стягувачем до примусового виконання 15.05.2020, тобто з порушенням трьохмісячного строку, встановленого законом, а тому в силу п.2 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ мав бути повернутий стягувачу органом державної виконавчої служби без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення. У зв`язку з чим позивач вважає, що постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 62092607 від 18.05.2020 та постанова про арешт коштів боржника ВП №62092607 від 17.06.2021 винесені державними виконавцями з порушенням вимог Закону України "Про виконавче провадження" та підлягають скасуванню.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 16.09.2021 по справі № 440/9103/21 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (ідентифікаційний код 34963007, вул. Чураївни, 1/1, м. Полтава, 36004), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Головне управління    ДПС у Полтавській області як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України (ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 44057192, вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36000), про визнання протиправними та скасування постанов - відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.09.2021 по справі № 440/9103/21 в повному обсязі та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач зазначає, що вимога ГУ ДПС у Полтавській області набрала законної сили 09.09.2019, а до виконання виконавчий документ пред`явлено лише 15.05.2020 (через 8 місяців 6 днів), про що свідчить відмітка у правому нижньому куті, наданого позивачем до позовної заяви від 04.08.2021 супровідного листа ГУДПС у Полтавській області. Однак, ГУДПС у Полтавській області надано до суду іншу редакцію заяви про примусове виконання з відміткою про прийняття датованою 29.11.2019, що не є належним та допустимим доказом, оскільки не містить підпису, посади та прізвища особи, яка прийняла вказаний документ. Оскільки, ГУ ДПС у Полтавській області пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, вважає, що спірні постанови про відкриття виконавчого провадження у виконавчому провадженні № 62092607, винесену 18.05.2020 державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Лісним І.А., та про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №62092607, що винесена 17.06.2021 старшим державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Архипенко Ю.В.. є незаконними та підлягають скасуванню.
Відповідач, у надісланому відзиві на апеляційну скаргу, з викладених підстав, просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Третя особа правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.
Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
У відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Судовим розглядом встановлено, що 12.06.2019 ГУ ДПС у Полтавській області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-5796-50У зі сплати єдиного внеску в розмірі 21030,90 грн., у якій зазначено про те, що вимога набрала законної сили 09.09.2019 (а.с. 74).
29.11.2019 Головним управлінням ДПС у Полтавській області подано до Подільського ВДВС міста Полтави заяву про примусове виконання вих. №11775/10/16-31-50-10-15 від 27.11.2019, у якій Головне управління ДПС у Полтавській області просило відкрити виконавче провадження по примусовому виконанню вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-5796-50У від 12 червня 2019 року про стягнення боргу по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 21030,90 грн. з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , адреса підприємця: АДРЕСА_2 , дані про відкриті банківські рахунки відсутні), що підтверджено оригіналом примірника заяви, який у нижньому правому кутку містить відтиск печатки вхідної кореспонденції Подільського ВДВС міста Полтави та дату подання заяви до Подільського ВДВС міста Полтави - 29.11.2019 (а.с. 111).
У вказаній заяві Головне управління ДПС у Полтавській області, посилаючись на норми Закону України "Про виконавче провадження", також просило накласти арешт на майно та кошти боржника та звернутися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за межі України - до виконання зобов`язань за вимогою.
Разом із заявою Головним управлінням ДПС у Полтавській області подано до Подільського ВДВС міста Полтави вимогу Головного управління ДПС у Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-5796-50У від 12 червня 2019 року на суму 21030,90 грн..
Як вбачається з примірника заяви про примусове виконання вих. №11775/10/16-31-50-10-15 від 27.11.2019, копію якої надано до суду відповідачем, остання була зареєстрована у Подільському ВДВС міста Полтави лише 15.05.2020 за №10570 (а.с. 71).
18.05.2020 державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Лісним Іваном Анатолійовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №62092607, якою відкрито виконавче провадження з виконання вимоги Головного управління ДПС у Полтавській області №Ф-5796-50У від 12.06.2019 ГУ ДПС у Полтавській області про стягнення боргу в розмірі 21030,90 грн. (а.с.17, 73).
17.06.2021 старшим державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Архипенко Юлією Василівною винесено постанову про арешт коштів боржника ВП №62092607 від 17.06.2021, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику: ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 23425,99 грн. (а.с. 18, 91-92).
Позивач, не погодившись з постановою про відкриття виконавчого провадження ВП№62092607 від 18.05.2020 та постановою про арешт коштів боржника ВП №62092607 від 17.06.2021, звернувся до суду з даним позовом.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №62092607 від 18.05.2020, якою відкрито виконавче провадження з виконання вимоги Головного управління ДПС у Полтавській області №Ф-5796-50У від 12.06.2019 ГУ ДПС у Полтавській області про стягнення боргу в розмірі 21030,90 грн., прийнята державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Лісним Іваном Анатолійовичем з дотриманням вимог статей 4, 12 Закону України "Про виконавче провадження". Також суд дійшов висновку, що вимога Головного управління ДПС у Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-5796-50У від 12 червня 2019 року на суму 21030,90 грн. була пред`явлена стягувачем до примусового виконання у межах трьохмісячного строку, встановленого Законом № 1404-VIII, а тому постанова про арешт коштів боржника від 17.06.2021 ВП № 62092607 ґрунтується на вимогах Закону України "Про виконавче провадження".
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також, виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією та законами України.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентується Законом України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VІІІ (далі по тексту - Закон №1404-VІІІ)
Згідно з частиною першою статті 1 Закону №1404-VІІІ, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до пункту 7 статті 3 Закону №1404-VІІІ, підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.
Згідно з приписами частини 4 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.
Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.
Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.
У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.
Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до органу доходів і зборів вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це органу доходів і зборів, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску.
Орган доходів і зборів, який розглядає скаргу платника єдиного внеску, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його платнику єдиного внеску протягом 30 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника єдиного внеску поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. Якщо протягом цього строку вмотивоване рішення органом доходів і зборів не надсилається платнику єдиного внеску, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника єдиного внеску.
Порядок узгодження сум недоїмки з єдиного внеску встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
У разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку.
У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.
Вимога органу доходів і зборів про сплату недоїмки або рішення суду щодо стягнення суми недоїмки виконується державною виконавчою службою в порядку, встановленому законом (частина 5 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування").
Згідно з приписами пункту 2 частини 4 статті 4 Закону №1404-VІІІ, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Таким чином, однією з підстав для повернення виконавчого документа стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання, є пропуск встановленого законом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Згідно з частиною 1 статті 12 Закону №1404-VІІІ, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Отже, виконавчий документ - вимога про сплату недоїмки, може бути пред`явлений до примусового виконання протягом трьох місяців.
Відповідно до частини 2 статті 12 Закону №1404-VІІІ, строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.
Так, як вбачається з матеріалів справи, 12.06.2019 ГУ ДПС у Полтавській області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-5796-50У на суму недоїмки зі сплати єдиного внеску в розмірі 21030,90 грн., у якій зазначено про те, що вимога набрала законної сили 09.09.2019 (а.с. 74).
Вказана вимога ГУ ДПС у Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-5796-50У від 12.06.2019 на суму 21030,90 грн. відповідає вимогам, які встановлені до виконавчого документа статтею 4 Закону №1404-VІІІ, є чинною.
Враховуючи вищевикладене, вимога ГУ ДПС у Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-5796-50У від 12.06.2019, яка набрала законної сили 09.09.2019, може бути пред`явлена до примусового виконання до 10.12.2019 включно.
При цьому, слід зазначити, що відповідно до частин 4, 5 статті 12 Закону №1404-VІІІ, строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.
У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.
Пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону №1404-VІІІ встановлено, що за заявою стягувача про примусове виконання рішення виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.
Відповідно до частини 5 статті 26 Закону №1404-VІІІ, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому       статтею 27 цього Закону.
Судовим розглядом встановлено, що 29.11.2019 Головним управлінням ДПС у Полтавській області подано до Подільського ВДВС міста Полтави заяву про примусове виконання вих. №11775/10/16-31-50-10-15 від 27.11.2019, у якій Головне управління ДПС у Полтавській області просило відкрити виконавче провадження по примусовому виконанню вимоги Головного управління ДПС у Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-5796-50У від 12 червня 2019 року про стягнення боргу по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 21030,90 грн. з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , адреса підприємця: АДРЕСА_2 , дані про відкриті банківські рахунки відсутні), що підтверджено оригіналом примірника заяви, який у нижньому правому кутку містить відтиск печатки вхідної кореспонденції Подільського ВДВС міста Полтави та дату подання заяви до Подільського ВДВС міста Полтави - 29.11.2019 (а.с. 111).
Разом із вказаною заявою Головним управлінням ДПС у Полтавській області подано до Подільського ВДВС міста Полтави вимогу Головного управління ДПС у Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-5796-50У від 12 червня 2019 року на суму 21030,90 грн..
Таким чином, вимога Головного управління ДПС у Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-5796-50У від 12 червня 2019 року на суму 21030,90 грн. пред`явлена стягувачем до примусового виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили, відтак колегія суддів відхиляє доводи позивача про те, що стягувач пред`явив зазначену вимогу до примусового виконання з порушенням трьохмісячного строку, встановленого Законом №1404-VІІІ.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №62092607 від 18.05.2020, якою відкрито виконавче провадження з виконання вимоги Головного управління ДПС у Полтавській області №Ф-5796-50У від 12.06.2019 ГУ ДПС у Полтавській області про стягнення боргу в розмірі 21030,90 грн., прийнята державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Лісним Іваном Анатолійовичем з дотриманням вимог статей 4, 12 Закону України "Про виконавче провадження", підстави для повернення виконавчого документа стягувачу у державного виконавця були відсутні.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що порушення державним виконавцем строку прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження не може бути підставою для скасування такої постанови, оскільки частиною 5 статті 13 Закону №1404-VІІІ встановлено, що порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.
Відповідно до частини 1 статті 18 Закону №1404-VІІІ, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Частиною 2 статті 13 Закону № 1404-VIII передбачено, що арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою   статті 26 цього Закону.
Згідно з частиною 2 статті 48 Закону № 1404-VIII, стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.
Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 56 Закону № 1404-VIII, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.
Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.
Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі (частина 3 статті 56 Закону № 1404-VIII).
Як вбачається з матеріалів справи, 17.06.2021 старшим державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Архипенко Юлією Василівною винесено постанову про арешт коштів боржника ВП №62092607 від 17.06.2021, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику: ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів - 23425,99 грн. (а.с. 18, 91-92).
Розмір суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця повністю відповідає сумі, на яку накладено арешт оскаржуваною постановою про арешт коштів боржника ВП №62092607 від 17.06.2021 (а.с. 74, 88, 89, 90).
Єдиною обставиною, з якою позивач пов`язує незаконність постанови про арешт коштів боржника ВП №62092607 від 17.06.2021, позивачем зазначено пропуск стягувачем трьохмісячного строку пред`явлення виконавчого документу до виконання.
Разом з тим, як встановлено судовим розглядом, вимога Головного управління ДПС у Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-5796-50У від 12 червня 2019 року на суму 21030,90 грн. була пред`явлена стягувачем до примусового виконання у межах трьохмісячного строку, встановленого Законом № 1404-VIII, а відтак, колегія суддів відхиляє доводи позивача про протиправність постанови про арешт коштів боржника ВП №62092607 від 17.06.2021 з посиланням на вказану обставину.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що постанова про арешт коштів боржника від 17.06.2021 ВП № 62092607 ґрунтується на вимогах Закону України "Про виконавче провадження", підстави для її скасування відсутні.
За такого правового регулювання, предмета та підстав позову в даному адміністративному спорі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та законного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ..
Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Суд, у цій справі, також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (п. 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.09.2021 по справі № 440/9103/21  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	С.П. Жигилій	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Т.С. Перцова    О.А. Спаскін   	
Повний текст постанови складено  12.12.2022 року