УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
27 вересня 2022 року
м. Київ
Справа № 314/4845/17
Провадження № 51-4907ск 19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                   ОСОБА_2.,
суддів                                                ОСОБА_3., ОСОБА_4.,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 04 липня 2019 року,
встановив:
Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 29 листопада 2017 року задоволено клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Ленінського районного суду м. Краснодара (Російської Федерації) від 03 березня 2016 року щодо ОСОБА_1 у відповідність із законодавством України.
Вирок Ленінського районного суду м. Краснодара (Російської Федерації) від 03 березня 2016 року, яким ОСОБА_1 засуджено за ч. 3 ст. 30 ч. 5 ст. 228.1 КК Російської Федерації до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років приведено у відповідність із законодавством України.
Постановлено вважати ОСОБА_1 засудженим за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 04 липня 2019 року ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 29 листопада 2017 року залишено без змін.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5. ставить питання про скасування ухвали Запорізького апеляційного суду від 04 липня 2019 року і призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Крім цього, просить поновити строк на касаційне оскарження.
Перевіривши доводи касаційної скарги та дослідивши зміст оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити.
Відповідно до ч. 2 ст. 19, п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Зазначені норми гарантують право на касаційне оскарження судового рішення тільки у випадках, прямо визначених законом.
За змістом ч. 7 ст. 610 КПК Україниухвала, постановлена за результатом розгляду клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, може бути оскаржена в апеляційному порядку. При цьому право на касаційне оскарження такого рішення положеннями КПК України не передбачено.
Оскільки захисник ОСОБА_5. звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на судове рішення, яке відповідно до ч. 7 ст. 610 КПК України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, колегія суддів не вирішує клопотання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження ухвали Запорізького апеляційного суду від 04 липня 2019 року.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку. 
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає необхідним відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 04 липня 2019 року.
Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 04 липня 2019 року.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді
 
ОСОБА_2                                     ОСОБА_3                                 ОСОБА_4