ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

30 листопада 2022 року 	м. Дніпро	справа № 160/20321/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Ясенової Т.І. (доповідач),
                               суддів:  Суховарова А.В., Головко О.В.,     
розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 травня 2022 року (суддя – Дєєв М.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України в особі Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Дніпропетровській області», Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -
                                                        ВСТАНОВИВ:
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України в особі Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Дніпропетровській області», в якому позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність МВС України щодо не врахування вислуги років, згідно законодавства позивачу;
- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України в особі Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Дніпропетровській області» направити до Головного управління пенсійного фонду України у Дніпропетровській області належні матеріали відносно позивача з встановленням вислуги років - 28 років 9 місяців 18 днів, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 травня 2022 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Дніпропетровській області щодо незарахування ОСОБА_1 пільгової вислуги років позивача до його календарної вислуги років та до стажу служби в поліції. Зобов`язано Ліквідаційну комісію Головного управління МВС України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та зарахувати ОСОБА_1 пільгову вислугу років до його календарної вислуги років та до стажу служби в поліції відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.
Не погодившись з вищевказаним судовим рішенням, Ліквідаційна комісія звернулась до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального процесуального права, просила суд скасувати рішення  суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що позивача звільнення з органів МВС, відтак покладання обов`язку на комісію зарахувати позивачу пільгової вислуги років до стажу служби вказує на неповне з`ясування обставин по справі.
Позивач був звільнений до набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України від 16 листопада 2001 року №1497 «Про внесення доповнення до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для зарахування пільгової вислуги на посадах у підрозділах карного розшуку.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , проходив службу в органах внутрішніх справ на посадах:
- з 18 травня 1975 року по 11 травня 1977 року - курсант, рядовий військової частини, авіаційний механік військової частини;
- з 04 червня 1980 року по 10 червня 1982 року - міліціонер 6 моторизованого взводу окремого батальйону патрульно-постової служби міліції Управління внутрішніх справ м. Дніпропетровська (наказ УВС міста від 05 червня 1980 року № 26 о/с);
- з 10 червня 1982 року по 15 квітня 1983 року - міліціонер 6 роти полку патрульно-постової служби міліції Управління внутрішніх справ Дніпропетровського міськвиконкому (наказ УВС міста від 10 червня 1982 року № 010);
- з 15 квітня 1983 року по 01 березня 1985 року - молодший інспектор карного розшуку відділу внутрішніх справ Бабушкінського райвиконкому м. Дніпропетровська (наказ УВС міста від 15 квітня 1983 року № 26 о/с);
- з 01 березня 1985 року по 01 квітня 1990 року - молодший інспектор карного розшуку відділу внутрішніх справ Кіровського райвиконкому м. Дніпропетровська (наказ УВС міста від 19 лютого 1985 року №63 о/с);
- з 01 квітня 1990 року по 01 вересня 1991 року - молодший інспектор карного розшуку оперативно-пошукового відділення відділу карного розшуку Управління внутрішніх справ м. Дніпропетровська (наказ УВС міста від 07 квітня 1990 року № 10 о/с);
- з 01 вересня 1991 року по 28 червня 1998 року - молодший інспектор карного розшуку відділення по боротьбі з кишеньковими крадіжками оперативно-пошукового відділу при Управлінні внутрішніх справ м. Дніпропетровська (наказ УВС міста від 06 вересня 1991 року № 34 о/с);
- з 28 червня 1998 року по 25 грудня 1998 року - помічник оперуповноваженого відділення по боротьбі з кишеньковими крадіжками оперативно-пошукового відділу карного розшуку Дніпропетровського міського управління Управління МВС України в Дніпропетровській області (наказ ДМУ У МВС України в Дніпропетровській області від 26 липня 1998 року № 38 о/с).
Згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ ОСОБА_1 звільнений у запас Збройних Сил за ст. 63 «б» (через хворобу), з 25 грудня 1998 року (наказ Дніпропетровського міського управління Управління МВС України в Дніпропетровській області від 25 грудня 1998 року № 83 о/с). Вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні складає - 20 років 06 місяців 14 днів.
Позивач не погоджується з бездіяльністю відповідача щодо не врахування вислуги років, згідно законодавства, а саме - 28 років 9 місяців 18 днів протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, що і стало підставою для звернення з даною позовною заявою до суду. 
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність зобов`язання здійснити перерахунок та зарахувати пільгову вислугу років до його календарної вислуги років та до стажу служби в поліції відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393
Надаючи оцінку спірним відносинам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII, грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
На виконання Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»  та Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» (далі - Порядок №393)
Вислуга років для виплати надбавки обчислюється з дня початку до дня закінчення проходження військової служби відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Абзацом 3 п. 1 Порядку №393 встановлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років зараховуються служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.
Згідно з абз. 9 підпункту «в» п. 3 Порядку № 393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяця у підрозділах внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ з охорони дипломатичних і консульських представництв іноземних держав, у підрозділах Управління державної охорони, що визначаються в установленому порядку, а також у підрозділах спеціального призначення Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, установ виконання покарань органів внутрішніх справ, воєнізованих формуваннях Державної кримінально-виконавчої служби, у частинах і підрозділах спеціального призначення внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України та у підрозділах міліції особливого призначення за Переліком посад і умовами (в порядку), що визначаються керівниками відповідних міністерств і відомств.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16 листопада 2001 року № 1497 «Про внесення доповнення до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року, № 393підпункт «в» пункту 3 Постанови № 393 доповнено абзацом такого змісту: «час проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у підрозділах карного розшуку за переліком посад і умовами, що визначаються Міністром внутрішніх справ» зараховується на пільгових умовах до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 Постанови № 393 з розрахунку один місяць служби за півтора місяця.
Відповідно до Постанови № 1497 наказом МВС від 29 липня 2008 року №361, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 01 вересня 2008 року за №795/15486, затверджено Перелік посад працівників підрозділів карного розшуку (у тому числі боротьби зі злочинними посяганнями на вантажі), окремо визначених посад карного розшуку (у тому числі боротьби зі злочинними посяганнями на вантажі) органів внутрішніх справ, за яким зараховується час проходження служби на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за півтора місяця, крім усіх посад режимно-секретних, кадрових та інших підрозділів, які виконують функції Із забезпечення діяльності підрозділів карного розшуку (далі - наказ МВС № 361).
Відповідно до зазначеного Переліку, затвердженого наказом МВС № 361, до посад працівників підрозділів карного розшуку органів внутрішніх справ, за якими зараховується час проходження служби на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за півтора місяця віднесено посади, зокрема, оперуповноваженого та старшого оперуповноваженого.
Відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д», «ж» статті 1 - 2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: по 30 вересня 2011 року і на день звільнення мають вислугу 20 років і більше
Відповідно до ст.171 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відтак, визначальною підставою для можливості пільгового обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, є наявність законодавчого регулювання, яке передбачає включення зазначеного періоду (строку) до стажу роботи працівників певної категорії для реалізації цими особами права на призначення різних видів пенсій, чи інших соціальних виплат.
Основним актом, на підставі якого здійснюється таке регулювання є, зокрема, Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». 
Можливість пільгового обчислення періоду проходження військової служби є похідною від визначальної підстави і має пов`язуватися не з категорією працівників, що реалізують право на пенсію за вислугу років, а зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті проходження військової служби в певний, визначений у законодавчому порядку період часу. Така можливість передбачена Порядком №393.
Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 27 червня 2018 року у справі №750/9775/16-а. 
За висновками Верховного Суду до актів правового регулювання умов і порядку призначення пенсій за вислугу років належать і ті правові акти, які передбачають пільгове (кратне) обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, що дає право на призначення й отримання різних видів пенсій та соціального забезпечення.
Таким чином, пільгова вислуга має враховуватися при призначенні пенсій згідно з статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб».
З урахуванням наведеного суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав про визнання протиправної бездіяльності ліквідаційної комісії щодо незарахування пільгової вислуги років позивача до його календарної вислуги років та зобов`язання здійснити відповідний перерахунок, що є належним способом захисту порушених прав позивача.
Відповідно до положень ч.1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є  неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права
В резолютивній частині рішення, суд першої інстанції помилково вказав про необхідність такого зарахування ще й до стажу роботи в поліції, оскільки позивач був звільнений з МВС, на думку суду апеляційної інстанції це є технічною помилкою, що тягне за собою виключення словосполучення «та до стажу роботи в поліції» з другого та третього абзаців резолютивної частини рішення суду.
Вищевикладене спростовує твердження скаржника на те, що покладання обов`язку на комісію щодо перерахунку вислуги років є незаконним.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України   суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржувалось
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
                                                 ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Дніпропетровській області  - задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 травня 2022 року – змінити.
Виключити з другого та третього абзаців резолютивної частини Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 травня 2022 року словосполучення «та до стажу роботи в поліції».
В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 травня 2022 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім  випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
         
Головуючий - суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров 

                               суддя                                                                      О.В. Головко