Номер провадження: 22-ц/813/3159/22 
Справа № 2-3898/10
Головуючий у першій інстанції Гниличенко М.В.
Доповідач Громік Р. Д.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2022 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Громіка Р.Д.,
суддів - Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І.,
за участю секретаря - Сидоренко А.О.,
розглянувши у спрощеному порядку без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2021 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі №2-3898/10 за позовом Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:
1. ОПИСОВА ЧАСТИНА.
Короткий зміст заяви про заміну сторони виконавчого провадження.
13 жовтня 2020 року ТОВ «Спектрум Ессетс», через свого представника - адвоката Косарецькова В.М., звернулось до суду з заявою, в якій просило здійснити процесуальне правонаступництво та замінити стягувача ПАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк» на правонаступника - ТОВ «Спектрум Ессетс» (код ЄДРПОУ 4328592, місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Кловський узвіз, 7, поверх 5) при виконанні рішення суду у цивільній справі №2-3898/10 за позовом ПАТ «Ерсте Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Короткий зміст ухвалу суду першої інстанції.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2021 року заяву ТОВ «Спектрум Ессетс» про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі №2-3898/10 за позовом ПАТ «Ерсте Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Замінено сторону виконавчого провадження - стягувача ПАТ «Фідобанк» на його правонаступника - ТОВ «Спектрум Ессетс» (код ЄДРПОУ 4328592, місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Кловський узвіз, 7, поверх 5) у цивільній справі №2-3898/10 за позовом ПАТ «Ерсте Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви, посилаючись при цьому на порушення норм процесуального права.
Апеляційна скарга вмотивована тим, що він не був сповіщений про розгляд справи на 27 жовтня 2020 року. 

Сповіщення сторін.
Про судове засідання, призначене на 19 жовтня 2022 року, сторони були належним чином сповіщені про дату, час та місце слухання справи.
Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до ч. 7 ст. 268 ЦПК України рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.
Повне судове рішення виготовлено 31 жовтня 2022 року, про що зазначено у вступній частині постанови Одеського апеляційного суду.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція апеляційного суду
Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог заяви, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, ухвалу суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно із ч. 1 п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не був належним чином сповіщений про розгляд справи 27 жовтня 2020 року. 
При цьому, колегія суддів зазначає, що судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права доступу до суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.
У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Крім того, у пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню.
Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду у справі №295/5011/15-ц (касаційне провадження № 61-1125св17).
Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що заяву про заміну сторони виконавчого провадження необхідно задовольнити.
На підставі матеріалів справи апеляційним судом встановлено, що 07 жовтня 2010 року Київським районним судом м. Одеси було ухвалено заочне рішення по цивільній справі №2-3898/10 за позовом ПАТ «Ерсте Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, яким позов задоволено. Стягнено солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Ерсте Банк» заборгованість за договором кредиту у сумі 1054322 гривні 75 копійок з яких: заборгованість за кредитом - 939873 гривні 62 копійки, заборгованість за відсотками - 94906 гривень 14 копійок, заборгованість за пенею - 19542 гривні 99 копійок. Стягнено солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Ерсте Банк» судові витрати у сумі 1820 гривень (а.с.89-90).
29 жовтня 2010 року на виконання вказаного рішення, на адресу ПАТ «Ерсте Банк» було направлено виконавчі листи про стягнення боргу солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 для подальшого звернення до ВДВС (а.с.95).
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 21 червня 2011 року залишено без задоволення заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 жовтня 2010 року по цивільній справі №2-3898/10 за позовом ПАТ «Ерсте Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості (а.с.108).
Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 20 березня 2012 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Прийнято відмову ОСОБА_1 від апеляційної скарги на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 жовтня 2010 року у частині вирішення спору стосовно стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ерсте банк» заборгованості за кредитним договором №014/1581/74/04422 від 05 вересня 2007 року у сумі 939873 гривень 62 копійки, заборгованості за відсотками у сумі 94906 гривень 14 копійок.
Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 20 березня 2012 року прийнято відмову ПАТ «Ерста Банк» від позову до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 05 вересня 2007 року, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ «Ерсте Банк» у сумі 1054322 гривні 75 копійок, з яких 939873 гривні 63 копійки - заборгованість за кредитом, 94906 гривень 14 копійок - заборгованість за відсотками, 19 542 гривні 99 копійок - заборгованість за пенею.
Прийнято відмову ПАТ «Ерсте Банк» до ОСОБА_1 у частині вимог про стягнення пені у сумі 19 542 гривні 99 копійок (а.с.159-160).
Вказане судове рішення набрало законної сили 20 березня 2010 року.
На виконання вказаного рішення суду, Київським районним судом м. Одеси 29 листопада 2012 року було видано виконавчий лист №2-3898/10 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ерсте Банк» заборгованості за кредитним договором (а.с.164).
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 02 квітня 2015 року заяву ПАТ «Фідобанк» про заміну сторони у виконавчому провадженні задоволено. Замінено стягувача з ПАТ «Ерсте Банк» на ПАТ «Фідобанк» у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №2-3898/10, виданого 29 листопада 2012 року Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ерсте Банк» заборгованості за кредитним договором на суму: 939873,62 гривень - заборгованість за кредитом та 94906,14 гривень - заборгованість за відсотками (а.с.185-186).
25 вересня 2020 року між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «Спектрум Ессетс» було укладено Договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №GL3N218881, відповідно до якого ПАТ «Фідобанк» відступило ТОВ «Спектрум Ессетс», а ТОВ «Спектрум Ессетс» набуло право вимоги заборгованості за кредитним договором №014/1581/74/04422 від 05 вересня 2007 року та усіма забезпечувальними договорами (а.с.3).
Відповідно до копії виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «Спектрум Ессетс» зареєстровано та має ідентифікаційний код юридичної особи - 43285992, місцезнаходження юридичної особи - 01032, м. Київ, вул. Кловський узвіз, будинок 7, поверх 5; копія свідоцтва про реєстрацію фінансової установи Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» від 27 січня 2020 року №143 з додатком (а.с.9).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. 
Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.
Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.
Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Згідно із ч.ч.1, 2 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження, суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.
Колегія суддів зазначає, що заміна кредитора в зобов`язанні в наслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.
Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.
Постановою Касаційного Цивільного Суду Верховного Суду від 19 лютого 2020 року по справі №2-3897/10/ було роз`яснено, що заміна кредитора може відбуватися поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги. У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.
Верховний Суд зауважив, що норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.
Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження, про видачу у разі необхідності дублікату виконавчого листу, про звернення з заявою про поновлення строків для пред`явлення виконавчого документу до виконання та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».
Таким чином, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту ст.ст. 512, 514 ЦК України, ст. 442 ЦПК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження».
Зі змістом пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Стаття 6 Конвенції проголошує право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових аспектів до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалось на шкоду однієї зі сторін. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення суду, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення у справі «Горнсбі проти Греціїї» (980-079) від 19 березня 1997 року). Права особи вважаються захищеними після повного виконання рішення суду.
Статтею 129-1 Конституції України передбачено, судові рішення ухвалюються судами України і є обов`язковими для виконання на всій території України.
Згідно із ч. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» обґрунтованою, заявленою на законних підставах, а тому такою, що підлягає задоволенню.

Щодо інших доводів апеляційної скарги.
Скаржник не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надав.
Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.
Твердження скаржника в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального закону, не є такими, що порушують розгляд справи по суті.
Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Таким чином, розглядаючи справу, судова колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, 

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2021 року скасувати.
Ухвалити у справі нове судове рішення.
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі №2-3898/10 за позовом Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Замінити сторону виконавчого провадження - стягувача Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» (код ЄДРПОУ 4328592, місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Кловський узвіз, 7, поверх 5) у цивільній справі №2-3898/10 за позовом Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 31 жовтня 2022 року.

Головуючий                                                Р.Д. Громік

Судді:                                                М.М. Драгомерецький

                                                       А.І. Дришлюк