СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2022 року                                м. Харків                        Справа № 922/2334/21  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Чернота Л.Ф., суддя Медуниця О.Є., суддя  Радіонова О.О.           
За участю секретаря 
судового засідання:                   Ломанової А.В.
За участю 
представників сторін:
від  апелянта:                              не з`явились
від заявника:                               не з`явились
від арбітражного керуючого:   не з`явились
від боржника:                              не з`явились
від кредитора –
ТОВ “Агро-Маркетінг Груп”:  (в режимі відеоконференції) Качмар В.О (адвокат)
                                                       Ордер Серія АЕ №1151278 від 04.09.2022
                                                       Свідоцтво Серія ДП №3852 від 14.09.2018
від ін.кредиторів:                        не з`явились
розглянувши  апеляційну скаргу (вх. №236 Х/3) та апеляційну скаргу (вх.№237 Х/3)  на ухвалу господарського суду	 Товариства з обмеженою відповідальністю “Ерідан-     Комерц”,   м. Миколаїв     Харківської області (попереднє засідання) та (про результати розгляду заяви  Товариства з обмеженою відповідальністю “Агро Маркетинг Груп” про грошові вимоги до боржника	
від 	20.12.2021 року (повний текст ухвали складено та підписано 28.12.2021 року)	
у справі                                                                                                                                     за заявою про	№922/2334/21(суддя Кононова О.В.) Акціонерного товариства "Райффайзен Банк", м.Київ визнання банкрутом Товариства з обмеженою                                                                                                                                            відповідальністю “Софія-Близнюки”, код ЄДРПОУ                                                                                                         35462911	
          В С Т А Н О В И В:
        Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.08.2021 серед іншого було відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю “Софія – Близнюки”, код ЄДРПОУ 35462911, визнано розмір вимог ініціюючого кредитора Акціонерного товариства “Райффайзен Банк”, в тому числі й забезпечених заставою майна боржника та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном боржника; призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Хандуріна Дмитра Вікторовича та призначено проведення попереднього засідання суду на 06.10.2020.
       Офіційне оприлюднення повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство ПАТ "Софія - Близнюки" було здійснено 19.08.2021 за №67081 на офіційному веб-сайті ВГСУ, в якому встановлений граничний строк подання заяв кредиторів з вимогами до боржника.
        Ухвалою Господарського суду Харківскої області від 20.12.2021 за результатами попереднього засідання  було визнано наступний розмір грошових вимог кредиторів, що вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів: 
           1) Товариства з обмеженою відповідальністю “Укрфармінг” до боржника у загальному розмірі 143937,63 грн., з яких: 83796,62 грн. - основний борг, 12636,49 грн. - проценти за користування коштами, 13 418,50 грн. - пеня, 25256,92 грн. - штраф, 884,32 грн. - інфляційні втрати, 1308,78 грн. - 3% річних, 2096,00 грн. - судовий збір, стягнутий за рішенням суду по справі №922/322/20 та 4540,00 грн. судового збору за звернення до суду із заявою з грошовими вимогами до боржника.
           2) Товариства з обмеженою відповідальністю “Спектр – Агро” до боржника у загальному розмірі 825612,32 грн., з яких: 276500,00 грн. основна заборгованість за договором поставки; 42040,68 грн. відсотки за користування товарним кредитом,                        182937,61 грн. – 36% річних, 120458,40 грн. – 25% річних за користування товарним кредитом, 35822,73 грн. штрафних санкцій, 77370,18 грн. пені, 58229,77 грн. витрат на професійну правничу допомогу за наказом господарського суду Харківської області від 01.04.2020 по справі №922/3574/19, 4540,00 грн. судового збору за звернення до суду із заявою з грошовими вимогами до боржника;
          3) ОСОБА_1 до боржника у загальному розмірі                                      1323780,00 грн.; 
          4) Товариства з обмеженою відповідальністю “Руяна” до боржника у загальному розмірі 1001297,00 грн., з яких:
           600000 грн. – вимоги щодо сплати основної заборгованості, які забезпечені заставою майна боржника, а саме: врожаєм 2020 року посівів озимої пшениці на земельних ділянках загальною площею 280 га, що розташовані в межах території Софіївської сільської ради Близнюківського району Харківської області, а саме: в полі №1-34 га,в полі №2-70 га, в полі №3-32 га, в полі №4-35 га, в полі №5-54 га, в полі №6-50 га, в полі №7-5 га;
          - 320000, 00 грн. штраф;
             - 19899,84 грн. – 3% річних:
             - 61397,16 грн. – інфляційні витрати;
          - 4540,00 грн. судовий збір, сплачений за подачу заяви з грошовими вимогами до боржника.
           5) Товариства з обмеженою відповідальністю “Європартнер Фінанс” до боржника у загальному розмірі 2193 496,37 грн., з яких:
          - 1954818,18 грн. – вимоги щодо сплати основної заборгованості, які забезпечені заставою майна боржника, а саме: врожаєм 2020 року соняшника у розмірі 733,152 тон, на земельних ділянках площею посіву 322,9746 га, розташованих на території Софіївської та Уплатнівської с/ради Близнюківського району Харківської області, кадастрові номери згідно              п. 17 фінансової аграрної розписки:
          - 171 616,39 грн. заборгованості по відсоткам;
          - 24792,48 грн. – 3% річних:
             - 37729,32 грн. – інфляційні витрати;
          - 4540,00 грн. судовий збір, сплачений за подачу заяви з грошовими вимогами до боржника.
           6) Акціонерного товариства Комерційний банк “ПриватБанк” до боржника у загальному розмірі 971593,29 грн., з яких: 926779,27 грн. – вимоги щодо сплати заборгованості за кредитом 15933,09 грн. відсотки за користування кредитом;                                   6872,60 грн. комісія за користування кредитом; 9968,33 грн. пеня, 7500,00 грн. судовий збір, стягнутий за рішенням господарського суду Харківської області від 14.12.2020 по справі №922/2502/20 та 4540,00 грн. судовий збір, сплачений за подачу заяви з грошовими вимогами до боржника. 
           7) Товариства з обмеженою відповідальністю “Зернорегіон” до боржника у загальному розмірі 337722,99 грн. 
           8) Товариства з обмеженою відповідальністю відповідальністю “Агропродукт Поділля” до боржника у загальному розмірі 6033843,69 грн., з яких: 5733833,11 грн. сума основного боргу, 192480,00 грн. – штрафна санкція, 102990,58 грн. – пеня, 4540,00 грн. судовий збір за звернення до суду із заявою з грошовими вимогами до боржника.
           9) Малого приватного підприємства фірми “Ерідон” до боржника у загальному розмірі 70773,44 грн., з яких: 23636,54 грн. – 48% річних за користування товарн им кредитом, 23414,81 грн. – 48% річних від простроченої суми основної заборгованості;                 16 928,35 грн. пені, 2253,74 грн. судового збору, стягнутого за рішенням господарського суду Харківської області від 10.12.2019 по справі №922/3333/19 та 4540,00 грн. судовий збір за звернення до суду із заявою з грошовими вимогами до боржника.
           10) Приватного підприємства “Інсталл” до боржника у загальному розмірі                                   1535724,67 грн., з яких: 937158,92 грн. – основна заборгованість, 373312,74 грн. – штраф,                47616,39 грн. проценти за користування грошовими коштами, 106181,71 грн. інфляційних витрат, 44601,86 грн. – 3 % річних, 22313,05 грн. судового збору, стягнутого за рішенням господарського суду Харківської області від 18.12.2019 по справі №922/3329/19 та                                4540,00 грн. судовий збір за звернення до суду із заявою з грошовими вимогами до боржника;
           11) Акціонерного товариства “Райффайзен Банк” до боржника у загальному розмірі    6176292,80 грн., з яких:
          - 5226952,57 грн. основний борг (з якого 3238665,08 грн. заборгованість, забезпечена заставою майна боржника, а саме:
          - Трактор колісний, марки YTO-X1204, заводський номер 31628527, державник реєстраційний номер НОМЕР_1 , 20016 року виготовлення;
          - Трактор колісний, марки ХТЗ-17221-21, заводський номер НОМЕР_2 , державний реєстраційний номер НОМЕР_3 ; 2014 року виготовлення;
          - Трактор колісний, марки ХТЗ-242К21, заводський номер НОМЕР_4 , державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , 2017 року виготовлення;
          - Прес-підбирач рулонний ПР-Ф-145, 2016 року випуску, серійний номер 1626;
          - Культиватор КПС-5МРП, 2017 року випуску серійний номер 971;
          - Плуг оборотний навісний ПОН 3-35+1, 2018 року випуску, серійний номер 461;
          - Сівалка зернова механічна СЗМ -6, 2015 року випуску, серійний номер 360;
           - Агрегат ґрунтообробний ДЛМ-5, 2018року випуску, серійний номер 645;
          - Сівалка Kuhn Planter 3, 2013 року виготовлення, серійний номер НОМЕР_6 );
          - 14352,99 грн пеня;
           - 253097,68 грн – 3 % річних; 
           - 600649,56 грн. інфляційних витрат;
                - 22700,00 судового збору за звернення із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство у даній справі;
               - 54000,00 грн. витрат пов`язаних із розглядом цієї справи (авансовий платіж згідно   ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства). та 4   540,00 грн. судовий збір за звернення до суду із заявою з грошовими вимогами до боржника;
          - 4540,00 грн. судовий збір, сплачений за подачу заяви з грошовими вимогами до боржника. 
           12) Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого структурного підрозділу Державної податкової служби України до боржника у загальному розмірі 2194 247,87 грн., з яких:
          - 2158880,13 грн. основний платіж;
          - 30827,71 грн. штрафна санкція;
          - 4540,00 грн. судовий збір, сплачений за подачу заяви з грошовими вимогами до боржника. 
           13) Товариства з обмеженою відповідальністю “Агро Маркетинг Груп” до боржника у загальному розмірі 25786 496,33 грн. з яких: 25786496,33 грн. основна сума заборгованості та 4540,00 грн. судовий збір, сплачений за подачу заяви з грошовими вимогами до боржника. 
           14) Товариства з обмеженою відповідальністю “Ерідан - Комерц” до боржника у загальному розмірі 3577283,95 грн. з яких: 
          - 2196574,36 грн основна сума заборгованості;
          - 465 000,44 штраф;
           - 7 582,70 грн. – 3% річних;
          - 867 410,69 грн. пеня;
          - 24 073,76 грн. третейський збір;
          - 10000,00 грн. витрат на правову допомогу;
                   - 2102,00 грн. судовий збір, сплачений за розгляд заяв за видачу виконавчих документів;
          - 4540,00 грн. судовий збір, сплачений за подачу заяви з грошовими вимогами до боржника. 
            15) ТОВ “Зернова група Київ” до боржника у загальному розмірі і 17823744,99 грн., з яких:
          - 12000768,00 грн.вимоги зі сплати основної заборгованості;
                  - 586243,32 грн. – інфляційні витрати;
                  - 1991977,63 грн. – 30% річних;
                  - 2402400,00 грн. штраф; 
                  - 837816,04 грн. – неустойка (пеня);
           - 4540,00 грн. судовий збір, сплачений за подачу заяви з грошовими вимогами до боржника. 
           16) Товариства з обмеженою відповідальністю Науково – виробнича фірма “Альянс” до боржника у загальному розмірі 1756481,92 грн. з яких: 
          - 820000,00 грн основна сума заборгованості;
          - 98126,18 грн. інфляційні витрати;
          - 23815,74 грн. – 3% річних;
          - 810 000,00 грн. - штраф;
          - 4540,00 грн. судовий збір, сплачений за подачу заяви з грошовими вимогами до боржника. 
           17) ОСОБА_2 до боржника у загальному розмірі розмірі                         18 265 669,02 грн., з яких:
          - 8 144 354,00 грн. вимоги зі сплати основної заборгованості, що забезпечені заставою майна боржника, а саме врожаєм 2020 року посівів озимої пшениці на земельних ділянках загальною площею 450 га, що розташовані в межах території Софіївської сільської ради Близнюківського району Харківської області, а саме:в полі №1-34га, в полі №2-70 га, в полі №3-32га, в полі №4-35га, в полі №5-54га, в полі №6-50га, в полі №7-5га;
          - 10121315,02 грн - штрафні санкції;
          - 4540,00 грн. судовий збір, сплачений за подачу заяви з грошовими вимогами до боржника.
           2. Зобов`язано розпорядника майна внести до реєстру вимог кредиторів відомості по заборгованості із заробітної плати на загальну суму 360685, 51 грн.
           3. Зобов`язано розпорядника майна за результатами попереднього засідання внести до реєстру вимог кредиторів відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов`язаннями, наявність права вирішального голосу в представницьких органах кредиторів, черговість задоволення кожної вимоги.
          Належним чином складений та підписаний реєстр вимог кредиторів надати суду у десятиденний строк з дня постановлення ухвали суду.
           4. Зобов`язано розпорядника майна в десятиденний строк з дня постановлення ухвали відповідно до ст. 48 Кодексу України з процедур банкрутства організувати та провести збори кредиторів та комітету кредиторів, визначивши час та місце проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів. Докази надати суду.
           5. Призначено проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів на 11.01.2022.
           6. Зобов`язано боржника провести аудит. Аудиторський висновок надати суду до дати підсумкового засідання.                    
           7. Зобов`язано розпорядника майна провести аналіз фінансово - господарської діяльності боржника та надати його до суду до дати підсумкового засідання.
           8. Призначено підсумкове засідання суду, на якому буде постановлено ухвалу про санацію боржника чи постанова про визнання його банкрутом і відкрита ліквідаційна процедура, чи ухвалу про закриття провадження у справі про банкрутство або ухвала про продовження строку процедури розпорядження майном та відкладення підсумкового засідання суду "24" січня 2022 р. об 11:00 год.
           9. Ухвалу направлено кредиторам, розпоряднику майна, боржнику.
          
          Не погодившись з постановленою ухвалою Господарського суду Харківської              області від 20.12.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю “Ерідан-Комерц”,             м. Миколаїв, звернулося з апеляційною скаргою б/н від 20.01.2022, зареєстрованою канцелярією суду 24.01.2022 року (вх.№236) з додатками, в якій просить:
          - поновити Товариству з обмеженою відповідальністю “Ерідан-Комерц” строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Харківської області від 20.12.2021;
          -змінити ухвалу Господарського суду Харківської області від 20.12.2021 (за результатами попереднього засідання) у справі №922/2334/21 в частині розміру вимог Товариства з обмеженою відповідальністю “АГРО МАРКЕТИНГ ГРУП”;
          -у визначенні грошових вимог Товариства з обмеженою відповідальністю “АГРО МАРКЕТИНГ ГРУП” до боржника у загальному розмірі 25786496,33 грн. з яких:                       25786496,33 грн. основна сума заборгованості та 4540,00 грн. судовий збір, сплачений за подачу заяви з грошовими вимогами до боржника, відмовити;
                     -вирішити питання розподілу судових витрат;
          В обґрунтування апеляційної скарги  Товариству з обмеженою відповідальністю “Ерідан-Комерц” посилається  на те, що господарський суд першої інстанції в порушення  норм процесуального права та внаслідок неправильного застосування норм матеріального права, визнав грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Маркетинг Груп» до боржника  за договором поставки від 17.05.2021 №1  за відсутності належних та допустимих доказів наявності заявленої  за цим договором заборгованості .
      Зокрема скаржник зазначає, що надані кредитором -Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро Маркетинг Груп» видаткові накладні  не можуть вважатись належними та допустимими доказами  факту поставки боржнику товару за договором поставки від 17.05.2021, оскільки:
-          в порушення вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п. 2.4. Положення  про документальне забезпечення  записів  у бухгалтерському  обліку,затвердженого  наказом Міністерства  фінансів  від 24.05.1995 №88 містять підпис особи, яка від імені  покупця брала участь у господарській операції, без зазначення  її посади  і прізвища;
-          зазначені видаткові накладні містять  посилання на договір  від 17.05.2021 № 1 ,тоді як вимоги  кредитора  -Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Маркетинг Груп»  заявлені  щодо заборгованості за договором поставки  від 17.05.2021;
-          Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро Маркетинг Груп»  не надано податкових накладних на товар,зареєстрованих  у Єдиному реєстрі податкових накладних, обов`язок  з видачі яких постачальником  встановлено п. 9.1. договором поставки  від 17.05.2021;
-  Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро Маркетинг Груп»  на підтвердження доставки зазначеного у видаткових накладних товару  боржнику не надано товарно-транспортних накладних, складання якої для оформлення внутрішніх перевезень автомобільним транспортом передбачено до ч. 2 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363;
-          заявлені вимоги в повному обсязі не підтверджені судовим рішенням.
Протоколами автоматизованого розподілу справи між суддями від 24.01.2022 р. в порядку статті 32 Господарського процесуального кодексу України головуючим (суддею-доповідачем) з розгляду цієї апеляційної скарги визначено суддю Тарасова І.В., тоді як іншими членами колегії є Шевель О.В., Фоміна В.О.
У зв`язку із тимчасовою непрацездатністю головуючого судді Тарасової І.В. та      судді Шевель О.В., яка входить до складу колегії суддів, на підставі розпорядження керівника апарату суду від 26.01.2022, сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя (доповідач) Чернота Л.Ф., судді: Радіонова О.О., Медуниця О.І.
28.01.2022 року на виконання вимог ухвали Східного апеляційного господарського суду від 27.01.2022 господарським судом Харківської області направлено матеріали справи №922/2334/21 (27 томів).
31.01.2022 року Східним апеляційним господарським судом отримано та зареєстровано за вх. №200 матеріали справи №922/2334/21.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.02.2022, зокрема, відкрито апеляційне провадження у справі №922/2334/21 за апеляційною скаргою (вх. №236 Х/3) Товариства з обмеженою відповідальністю “Ерідан-Комерц”, м. Миколаїв на ухвалу Господарського суду Харківської області від 20.12.2021,постановлену за результатами попереднього засідання. Встановлено строк для учасників справи для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв та клопотань, що пов`язані з розглядом апеляційної скарги з доказами надіслання їх копій іншим учасникам справи до 09.03.2022 року включно. Розгляд апеляційної скарги (вх. №236 Х/3) Товариства з обмеженою відповідальністю “Ерідан-Комерц”, м. Миколаїв у справі №922/2334/21 призначено до розгляду на "23" березня      2021 р. о 10:10 год. 
      Ухвалою господарського суду Харківської області від 20.12.2021 (повний текст складено та підписано 28.12.2021 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Маркетинг Груп» (вх.№22258 від 22.09.2021) з грошовими вимогами до боржника. Визнано грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Агро Маркетинг Груп” до боржника у загальному розмірі 25786496,33 грн. з яких: 25786496,33 грн. основна заборгованість та 4540, 00 грн. судовий збір, сплачений за подачу заяви з грошовими вимогами до боржника. Зобов`язано розпорядника майна включити визнані судом вимоги  до реєстру вимог кредиторів у визначеній Кодексом з процедур банкрутства черговості.
          Також, Товариство з обмеженою відповідальністю “Ерідан-Комерц”,                               м. Миколаїв, не погодилось з постановленою ухвалою Господарського суду Харківської області від 20.12.2021 року та звернулося з апеляційною скаргою б/н від 20.01.2022, зареєстрованою канцелярією суду 24.01.2022 року (вх.№237) з додатками, в якій просить:
          - поновити Товариству з обмеженою відповідальністю “Ерідан-Комерц” строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Харківської області від 20.12.2021;
          -скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 20.12.2021 (про результати розгляди заяви Товариства з обмеженою відповідальністю “Агро Маркетинг Груп”) про грошові вимоги до боржника у справі №922/2334/21;
          -у визначенні грошових вимог Товариства з обмеженою відповідальністю “АГРО МАРКЕТИНГ ГРУП” до Товариства з обмеженою відповідальністю  “Софія – Близнюки” у загальному розмірі 25786 496,33 грн з яких: 25786496,33 грн основна сума заборгованості та 4540,00 грн судовий збір, сплачений за подачу заяви з грошовими вимогами до боржника, відмовити;
             -вирішити питання розподілу судових витрат;
       В обґрунтування апеляційної скарги  Товариству з обмеженою відповідальністю “Ерідан-Комерц” посилається  на ті самі підстави, що викладені  в його  апеляційній скарзі на ухвалу Господарського суду Харківської області від 20.12.2021, постановлену за результатами  попереднього засідання.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.02.2022, зокрема визнано причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною та поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю “Ерідан-Комерц”, м. Миколаїв строк для подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Харківської області від 20.12.2021 (повний текст складено та підписано 28.12.2021) про результати розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю “Агро Маркетинг Груп” про грошові вимоги до боржника у справі №922/2334/21. Відкрито апеляційне провадження у справі №922/2334/21 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “Ерідан-Комерц”,                    м. Миколаїв на ухвалу Господарського суду Харківської області від 20.12.2021 про результати розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю “Агро Маркетинг Груп” про грошові вимоги до боржника у справі №922/2334/21. Встановлено строк для учасників справи для подання відзиву на апеляційну скаргу , заяв та клопотань, що пов`язані з розглядом апеляційної скарги з доказами надіслання їх копій іншим учасникам справи до 09.03.2022 року включно. Об`єднано вимоги апеляційної скарги  (вх. №236 Х/3) на ухвалу господарського суду Харківської від 20.12.2021 за результатами попереднього засідання та апеляційної скарги (вх. №237 Х/3) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 20.12.2021 про результати розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю “Агро Маркетинг Груп” про грошові вимоги до боржника у справі №922/2334/21. Розгляд апеляційної скарги (вх. №237 Х/3) Товариства з обмеженою відповідальністю “Ерідан-Комерц”, м. Миколаїв у справі №922/2334/21 призначено до розгляду  на "23" березня         2022 р. о 10:10 годині.
Об`єднаючи апеляційні скарги, колегія суддів  виходила з наступного.
У постанові Верховного Суду у складі Палата для розгляду справ про банкрутство Касаційного Господарського суду від 20.06.2019 у справі №915/535/17 вказано, що мотиви, за якими суд дійшов висновку про визнання вимог кредиторів у тому чи іншому розмірі чи про відмову у їх визнанні, можуть бути відображені як в індивідуальній (самостійній, окремій) ухвалі, так і в ухвалі за результатами розгляду вимог усіх кредиторів. Інший варіант викладення мотивів прийнятого рішення щодо розміру вимог кредиторів може бути таким - мотиви наводяться в індивідуальній (самостійній, окремій) ухвалі, а в ухвалі за результатами розгляду вимог усіх кредиторів мотиви можуть бути не відображеними, однак повинно міститися посилання на ухвалу з приводу розгляду вимог кожного конкретного кредитора.
          Вказану правову позицію також застосував Верховний Суд у постанові від 16.03.2021р. у справі №913/658/16 та зазначив: “за таких обставин підлягає врахуванню правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 20.06.2019 у справі №915/535/17, за якою оскарження в апеляційному та касаційному порядку кредиторської вимоги, розглянутої судом у попередньому засіданні та відображеної в двох процесуальних рішеннях (ухвалі про визнання кредиторських вимог та ухвалі про визнання та затвердження вимог кредиторів) повинно здійснюватися з урахуванням одного предмета оскарження”.
       Однак у даному випадку, Товариство з обмеженою відповідальністю “Ерідан Комерц” оскаржує ухвалу господарського суду Харківської області від 20.12.2021р., яка постановлена за результатами попереднього засідання та ухвалу Господарського суду Харківської області від 20.12.2021 про результати розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю “Агро Маркетинг Груп” про грошові вимоги до боржника у справі №922/2334/21.
Разом з тим, Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” №64/2022  від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
Указом Президента України “Про продовження строку дії воєнного стану в Україні” №133/2022 від 14 березня 2022 року частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.
Отже, судове засідання, призначене на 23.03.2022 у справі №922/2334/21 з розгляду апеляційних скарг вх.№236 Х/3 та  вх. №237 Х/3, не відбулося.
Згідно з Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.06.2022, у зв`язку з перебуванням у відпустці  судді Барбашової С.В. у справі №922/2334/21 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя (доповідача): Чернота Л.Ф., суддя Медуниця О.Є., суддя Радіонова О.О. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.06.2022, з урахуванням продовження строку дії воєнного стану, а також особливого режиму роботи Східного апеляційного господарського суду, розташованого у м. Харкові, з огляду на необхідність розгляду апеляційної скарги впродовж розумних строків в контексті встановлених п.1 ст.6 ратифікованої Україною Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини 1950р. гарантій, розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю “Ерідан-Комерц”, м. Миколаїв (вх. №236 Х/3) та (вх. №237 Х/3) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 20.12.2021 у справі №922/2334/21 до розгляду на 07.09.2022р. о 10 год. 50 хв.
           05.09.2022 від від представника Товариства з обмеженою відповідальністю “АГРО МАРКЕТИНГ ГРУП" (адвоката Качмар В.О) надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (з додатками), за змістом якого останній просить провести розгляд апеляційної скарги ТОВ "Ерідан - Комерц", призначене на 07.09.2022 о 10:50 год.в режимі відеоконференції в режимі EasyCon.
          Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.09.2022 відповідну заяву було задоволено.
          У судовому засіданні 07.09.2022 представник ТОВ «АГРО МАРКЕТИНГ ГРУП», який виявив бажання приймати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції   просив апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ерідан Комерц» (за вх.№236 Х/3 та №237 Х/3) залишити без задоволення,   ухвалу господарського суду Харківської області від 20.12.2021 за результатами попереднього засідання в частині розміру вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО МАРКЕТИНГ ГРУП» та про результати розгляду заяви ТОВ «АГРО МАТРКЕТИНГ ГРУП» про грошові вимоги до боржника у справі №922/2334/21 залишити без змін. 
          Апелянт, боржник, арбітражний керуючий та інші кредитори та учасники справи №922/922/2334/21 у судове засідання не з`явились. Про причини неявки суд не повідомили, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать відомості картки обліку вихідних документів, а також повідомлення про вручення поштових відправлень, та журналу обліку вихідної кореспонденції на офіційні електронні адреси учасників справи.
          Враховуючи належне повідомлення учасників справи про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, а також з огляду на те, що явка сторін судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, а наявних матеріалів справи на думку суду достатньо для прийняття законного і обґрунтованого судового рішення, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду справи в даному судовому засіданні.
          Фіксація судового засідання апеляційної інстанції здійснювалась у протоколі судового засідання та засобами відеофіксації у відповідності до вимог ст.ст.222, 223 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням п.17.7. його Перехідних положень в порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.270 цього Кодексу.
У відповідності до вимог частини 1, 2, 4, 5  статті 269 Господарського процесуального кодексу України    суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Заслухавши представника кредитора ТОВ "АГРО МАРКЕТИНГ ГРУП", розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційні скарги не підлягають  задоволенню,  з огляду на наступне. 
      Згідно з ч. 1 статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.
         Відповідно до ч. 6 статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства, заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, подані в межах строку, визначеного частиною першою цієї статті, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду.
   Частиною 2 статті 47 Кодексу України з питань банкрутства передбачено, що попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого  частиною першою  статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.
    Отже, в силу приписів зазначених норм, заявлені  у справі про банкрутство грошові вимоги конкурсного кредитора повинні бути підтверджені відповідними доказами.
    При цьому слід зазначити, що  у справі про банкрутство господарський суд встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів(договорів,накладних, актів тощо) та (або) рішень юрисдикційного органу,до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору.
Зазначений висновок щодо необхідності дослідження в межах справи про банкрутство доказів наявності чи відсутності грошових зобов`язань, які складають зміст вимог конкурсних кредиторів, викладено  в постанові Верховного суду від 16.05.2018 у  справі №924/628/17.
   Крім цього. в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 05.03.2019, у справі №910/3353/16, від 18.04.2018 у справі №914/1126/14 викладено висновок, що надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, який здійснює правосуддя у справі про банкрутство.
Заявлені у справі про банкрутство  грошові вимоги можуть підтверджуватися або первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт, тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (аналогічна позиція наведена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.06.2019 у справі № 915/535/17, від 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17).
Відповідно до  ч. 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.    
Частиною 3 сатті 45 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що ухвала господарського суду, постановлена за результатами попереднього засідання, може бути оскаржена стороною у справі про банкрутство лише в частині конкретних вимог кредиторів.
Як правомірно встановлено господарським судом першої інстанції, 17.05.2021, між           ТОВ "Агро Маркетинг Груп" (Постачальник) та ТОВ "Софія - Близнюки" (Покупець) укладено Договір поставки №1, за умовами якого у строки, зумовлені Договором, Постачальник зобов`язується поставити та передати у власність Покупця насіння сільськогосподарських культур та/або засоби захисту рослим та/або мінеральні добрива (надалі "товар") на умовах відстрочення кінцевого розрахунку на визначений договором строк, а Покупець зобов`язується прийняти товар, сплатити його вартість па умовах, передбачених цим Договором (додаткових угод та Специфікацій до нього).
Відповідно до п.2.1 та п.2.2 Договору Найменування (асортимент) товару, його кількість, ціна за одиницю та ціна всього товару наведені у Специфікаціях до Договору, які є невід`ємними його частинами. Ціна товару, що вказана у Специфікаціях, визначена на дату укладення Договору (підписання Специфікації). Вартість Договору складається із суми всіх Специфікацій, підписаних в рамках цього Договору.
Так, між Сторонами було укладено 11 Специфікацій на поставку товару на загальну суму 25 786 495,33 грн. 
Відповідно до специфікацій, строк оплати за поставлений товар встановлено до 31.06.2021.
На виконання умов договору, TOB "Агро Маркетинг Груп" поставило, а ТОВ "СОФІЯ-БЛИЗНЮКИ" отримало товар, що підтверджується підписаними Сторонами наступними видатковими накладними: №6 від 17.05.2021 на суму 175444,91 грн, №7 від 17.05.2021 на суму 125332,91 грн., №8 від 17.05.2021 на суму 73126,80 грн, №9 від 17.05.2021 на суму        238472,54 грн, №40 від 18.05.2021 на суму 447228,51 грн, №41 від 18.05.2021 на суму             598782,00 грн, №42 від 18.05.2021 на суму 1252 708,00 грн, №43 від 19.05.2021 на суму         1421037,56 грн, №44 від 19.05.2021 на суму 1725403,15 грн, №48 від 19.05.2021 на суму        1312206, 37 грн, №30 від 20.05.2021 на суму 261185,70 грн, № 32 від 20.05.2021 на суму            18681,16 грн, №33 від 20.05.2021 на суму 4560,02 грн, №50 від 20.05.2021 на суму                   442783,22 грн, №31 від 21.05.2021 на суму 1779341,71 грн, №34 від 21.05.2021 на суму               2705828,90 грн, №36 від 21.05.2021 на суму 709570,35 грн, №37 від 21.05.2021 на суму                3343112,46 грн, №39 від 24.05.2021 на суму 4289081,29 грн, №45 від 24.05.2021 на суму             1688583,52 грн, №51 від 24.05.2021 на суму 2483841,25 грн, №53 від 28.05.2021 на суму          522460,97 грн, №60 від 28.05.2021 на суму 168722,00 грн.
     Відповідно до статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається  зобов`язання, що  виникає  між суб`єктом  господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених  цим Кодексом,  в силу якого  один  суб`єкт  (зобов`язана  сторона,  у  тому  числі боржник)  зобов`язаний  вчинити  певну  дію   господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій,  а інший суб`єкт (управнена сторона,  у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
          Основними видами  господарських зобов`язань є майново-господарськізобов`язання  таорганізаційно-господарські зобов`язання.
      Згідно зі статтею 175 Господарського кодексу України майново-господарськими     визнаються цивільно-правові зобов`язання,  що виникають між учасниками господарських відносин при  здійсненні господарської діяльності,  в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на  користь  другої сторони  або  утриматися  від певної дії,  а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
        Майнові зобов`язання,   які    виникають    між    учасниками господарських відносин,  регулюються  Цивільним  кодексом  України  з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
  Статею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язків.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених  статтею 11  цього Кодексу.
Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Статтею 174 Господарського кодексу України серед підстав виникнення господарських зобов`язань передбачено господарські договори.
Відповідно до ч. 2    ст. 11 Цивільного кодексуУкраїни    підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення  Цивільного кодексу України  з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Згідно з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України, , зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то вонопідлягаєвиконанню у цей строк (термін).
Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України України  за договором поставки одна сторона –постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні –покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу  України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Статтею 664 Цивільного кодексу України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це.
      Відповідно до статті 692 Цивільного кодексу Україн, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.   
                                                                                          Отже, двосторонній характер договору поставки зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. З укладенням такого договору постачальник бере на себе обов`язок передати у власність покупця товар належної якості і водночас набуває права вимагати його оплати, а покупець зі свого боку набуває права вимагати від постачальника передачі цього товару та зобов`язаний здійснити оплату. 
                                                                                                    Статтями 13 та 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи, на які вона посилається  як на підставу своїх вимог  або заперечень.
                                                                                          Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
                                                                      Ці дані встановлюються такими засобами:
                                                                      1) письмовими, речовими і електронними доказами;
                                                                      2) висновками експертів;
     3) показаннями свідків.
          Статтею 91 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
          Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
      Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.
          Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
          Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
          Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
          Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
          Відповідно до статті 78 Господарського процесуального кодексу України,  достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
          Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
          Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
          Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України,  суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
 Як правомірно встановлено господарським судом першої інстанції, вищенаведеними видатковими накладними підтверджується факт поставки ТОВ «Агро Маркетинг Груп» боржнику товару за договором поставки від 17.05.2021 №1 вартістю 25786495,33 грн.,  в той час як доказів сплати за поставлений товар, строк оплати якого настав, матеріали справи не містять, у зв`язку з чим дійшов правомірного висновку про підтвердження грошових вимог ТОВ «Агро Маркетинг Груп».
При цьому колегія суддів зазначає, що  зазначені вище видаткові накладні, відповідно до положень статей 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», є первинними документами, які фіксують відповідні господарські операції з поставки, в тому числі їх дати, а тому є доказами, які містять відомості, що входять до предмету доказування у даній справі.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення;
господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
Відповдіно до статті 9 цього Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити:
назву документа (форми);
дату і місце складання;
назву підприємства, від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;
особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Згідно із положеннями Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні":
- підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (частина перша статті 9);
- первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або  інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Неістотні  недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки  не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості  про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо. (частина друга статті 9);
- господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства (стаття 1).
- первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію (стаття 1).
За приписами Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 (з подальшими змінами і в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин):
- господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів. (абзац другий пункту 2.1);
- первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення (абзац перший пункту 2.1 в редакції, чинній з 26.05.2017);
- первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або  інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (абзац перший пункту 2.1 в редакції, чинній з 26.05.2017);
- документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути  скріплений печаткою. (абзац перший пункту 2.5);
- первинні документи підлягають обов`язковій перевірці (в межах компетенції) працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству у сфері бухгалтерського обліку, логічна ув`язка окремих показників. (пункт 2.15).
При цьому у разі дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання спірного товару, сторони не позбавлені можливості доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду  від 04.11.2019 у справі №905/49/15, від 29.11.2019 у справі №914/2267/18. від 29.01.2020 у справі №916/922/19.
  Відповідно до статті 58-1 Господарського кодексу України  суб`єкт господарювання має право використовувати у своїй діяльності  печатки. Використання суб`єктом господарювання печатки не є обов`язковим. Виготовлення, продаж та/або придбання печаток здійснюється без одержання будь-яких документів дозвільного характеру.
У вищенаведених  видаткових накладних не було зазначено посади та прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції з прийняття спірного товару.
Разом з тим, відповідно до вимог вищевказаного абз.9 ч.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" вказані первинні документи містять  такі обов`язкові реквізити, як дату їх складання; назву підприємства, від імені якого складено документи і якому здійснюється поставка за цими накладними; зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції; особисті підписи в графі "відвантажив" та "отримав", та    засвідчені відтиском печаток сторін.
Зважаючи на наявність відбитку печатки боржника на спірних документах та, враховуючи, що останній несе повну відповідальність за законність використання його печатки, зокрема, при нанесенні відбитків на договорах, актах, за відсутності обставин, що печатка була загублена, викрадена в нього або в інший спосіб вибула з його володіння, через що печаткою могла б протиправно скористатися інша особа з достатнім ступенем  вірогідності свідчить про участь відповідача  у здійсненні відповідних господарських операцій з поставки товару Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро Маркетинг Груп» за договором поставки від 17.05.2021 №1.  
При цьому, Верховний Суд дійшов висновку, що відсутність у видаткових накладних назви посади особи, яка отримала товар за цією накладною, за наявності підпису у цій накладній, який засвідчений відтиском печатки покупця, не може свідчить про те, що такі видаткові накладні є неналежними доказами у справі. Відтиск печатки на видаткових накладних є свідченням участі особи у здійсненні господарської операції за цими накладними.
З огляду на наведене, колегія суддів відхиляє як безпідставні доводи скаржника щодо неналежності та недопустимості спірних видаткових накладних, через те, що вони не містять прізвища та посади особи, яка від імені  покупця  брала участь у господарській операції.
Зазначена правова позиція відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній, зокрема, у постанова:  від 06.11.2018 у справі №910/6216/17 та від 05 грудня 2018 року у справі №915/878/16, від 29.01.2020 у справі №916/922/19, від 20.12.2018 у справі №910/19702/17.
         Також колегія суддів відхиляє доводи скаржника щодо того, що  спірні видаткові накладні  містять  посилання на договір  від 17.05.2021 № 1,тоді як вимоги  кредитора  -Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Маркетинг Груп» заявлені  щодо заборгованості за договором поставки  від 17.05.2021, оскільки зазначення в первинних документах  номера та дати спірного договору без вказання  виду договору, за відсутності доказів існування  між сторонами договірних відносин за договором іншого виду з такими самими номером  та датою, з достатньою мірою вірогідності  дає підстави вважати  саме спірний договір як підставу господарської операції.
        При цьому колегія суддів  враховує наступне. 
          Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.
         На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: "баланс імовірностей" (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt).
          Так, 17.10.2019 набув чинності Закон України № 132-IX від 20.09.2019 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до України змінено назву статті 79 ГПК з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".
          У рішенні Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Brualla Gomez de La Torre v. Spain" від 19.12.1997 наголошено про загальновизнаний принцип негайного впливу процесуальних змін на позови, що розглядаються.
       Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
          Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
    Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.
   Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17).
      Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
          Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".
          Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні ЄСПЛ від 15.11.2007 у справі "Бендерський проти України" ("BENDERSKIY v. Ukraine"), в якому суд оцінюючи фактичні обставини справи звертаючись до балансу вірогідностей вирішуючи спір виходив з того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.
          Зазначена правова позиція щодо стандарту доказування викладена в постанові  Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 25.06.2020 у справі №924/233/18.   
          Також колегія суддів відхиляє доводи скаржника стосовно того, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро Маркетинг Груп»  не надано податкових накладних на товар,зареєстрованих  у Єдиному реєстрі податкових накладних, обов`язок  з видачі яких постачальником  встановлено п. 9.1. договором поставки  від 17.05.2021 №1, з огляду на наступне.
     Як  зазначено вище, частинами першою та другою статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
      Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ;    зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.    
          За приписами частин третьої, восьмої статті 19 ГК України, обов`язком суб`єктів господарювання є ведення бухгалтерського обліку та подання фінансової звітності згідно із законодавством, що забезпечує здійснення державою контролю і нагляду за господарською діяльністю суб`єктів господарювання, а також за додержанням ними податкової дисципліни.
       Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
          Згідно з пунктом 201.7 статті 201 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).
          При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою (пунктом 201.10 статті 201 цього Кодексу).
          Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, тобто спричиняють правові наслідки.
      Підставою для виникнення в платника права на податковий кредит з податку на додану вартість є факт реального здійснення операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.
          В постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду  у складі Верховного Суду  від 03.06.2022  у справі №922/2115/19 та в постановах  Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, від 23.07.2019 у справі  №918/780/18, від 29.01.2020  у справі №916/922/19,  від 28.08.2020 у справі №922/2081/19 викладено висновки, стосовно того, що: фактом підтвердження господарської операції є первинні документи, а не податкові декларації та накладні,оскільки податкові декларації підтверджують лише порядок оподаткування господарської операції, сам факт вчинення оподаткування не свідчить про наявність господарської операції, податкова накладна (в залежності від фактичних обставин певної справи) може бути допустимим доказом, на підставі якого суд встановлює факт постачання товару покупцю та його прийняття ним, якщо сторона, яка заперечує факт поставки вчинила юридично значимі дії: зареєструвала податкову накладну; сформувала податковий кредит за вказаною господарською операцією з контрагентом тощо, оскільки підставою для виникнення у платника права на податковий кредит є факт лише реального (фактичного) здійснення господарських операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей та послуг з метою їх використання у власній господарській діяльності. Як доказ податкова накладна може оцінюватися судом лише у сукупності з іншими доказами у справі, проте не може буди єдиним доказом, на підставі якого суд встановлює факт постачання товару покупцю та його прийняття ним. Податкові накладні є підставою лише для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту та не є документами, які підтверджують факт отримання відповідачем товару та наявності у нього заборгованості перед позивачем.
          Також колегія суддів відхиляє як безпідставні доводи скаржника, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро Маркетинг Груп» на підтвердження доставки зазначеного у видаткових накладних товару  боржнику не надано товарно-транспортних накладних.
          Так, наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88 затверджено Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (далі - Положення № 88).
          Згідно з пунктом 2.1 цього Положення первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.
          Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.
          Пунктом 2.2 Положення № 88 передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.
           Відповідно до частини другої статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» №2344-III від 5 квітня 2001 року документом для здійснення внутрішніх перевезень вантажів   для водія є, серед інших, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж.
          Наказом Міністерства транспорту України №363 від 14 жовтня 1997 року затверджені Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні (далі - Правила №363).
        Відповідно до пункту 1 цих Правил  товарно-транспортна накладна  - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.
       За змістом підпунктів 11.4 та 11.6 Правил № 363 товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів.
          Перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача, передається Перевізнику.
          Постановою Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2009 року № 207 затверджено Перелік документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні.
        За змістом пунктів 1 та 2 вказаного Переліку наявність  ТТН є обов`язковою у випадку здійснення перевезень на договірних умовах.  У випадку ж здійснення перевезення для власних потреб - накладна не оформлюється.
         Таким чином, ТТН підтверджує факт надання послуг з перевезення товарів (якщо таке перевезення здійснюється на договірних умовах), документує рух матеріальних цінностей та є одним із доказів реальності здійснення господарської операції з постачання товарів.
          Відсутність ТТН, тим не менш,  не може бути самостійною підставою вважати господарську операцією такою, що не відбулася, а причини відсутності ТТН у кожному конкретному випадку мають бути досліджені судом.
      Транспортні документи на перевезення товарно-матеріальних цінностей з наслідками формування бази оподаткування податком на прибуток та на додану вартість не є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами купівлі-продажу або поставки, вони є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами саме перевезення, а отже, відсутність у позивача деяких товарно-транспортних накладних або наявність в них певних недоліків не може бути самостійним доказом безтоварності господарських операцій.
      Відсутність товарно-транспортних накладних не є безумовною підставою ставити під сумнів здійснення господарських операцій. Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку валових витрат та податкового кредиту платника податків. При цьому, документи обумовлені правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.
      Вказаної правової позиції дотримується  Верховний  Суд в постановах: від 25 лютого 2021 року (справа  №803/1684/17, адміністративне провадження №К/9901/51649/18, ЄДРСРУ №95176997), від 21 січня 2021 року (справа  №813/2204/17, адміністративне провадження №К/9901/35740/18, ЄДРСРУ № 94328053), від 24 травня 2019 року (справа  №826/7423/16), від 6 лютого 2018 року (справа  №816/166/15-а), від 11 вересня 2018 року (справа  №804/4787/16) 
        Щодо доводів скаржника, що заявлені Товариством з обмеженою відповідальністю “Агро Маркетинг Груп” до боржника грошові вимоги в повному обсязі не підтверджені судовим рішенням,колегія суддів зазначає, що Кодекс  України з процедур банкрутства не містить положень щодо необхідності підтвердження кредиторських вимог у справі про банкрутство боржника виключно судовим рішенням.
 Разом з тим, як зазначено вище, за змістом ч.ч. 1,6 статті 45, ч. 2 статті 47 Кодексу  України з питань банкрутства, заявлені у справі про банкрутство грошові вимоги конкурсного кредитора повинні бути підтверджені відповідними доказами. При цьому слід зазначити, що  у справі про банкрутство господарський суд встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів(договорів,накладних, актів тощо) та (або) рішень юрисдикційного органу,до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору.
     Зазначений висновок щодо необхідності дослідження в межах справи про банкрутство доказів наявності чи відсутності грошових зобов`язань, які складають зміст вимог конкурсних кредиторів, викладено  в постанові Верховного суду від 16.05.2018 у  справі №924/628/17.
В постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 05.03.2019, у справі №910/3353/16, від 18.04.2018 у справі №914/1126/14 викладено висновок, що надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений саме на господарський суд, який здійснює правосуддя у справі про банкрутство. 
Заявлені у справі про банкрутство  грошові вимоги можуть підтверджуватися або первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт, тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (аналогічна позиція наведена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.06.2019 у справі №915/535/17, від 25.06.2019 у справі №922/116/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17).
Отже, зважаючи на наявність доказів, якими підтверджуються вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро маркетинг Груп" у загальному розмірі 25786496, 33 грн. суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність правових підстав для  задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Маркетинг Груп" про визнання грошових вимог до боржника.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржників та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі Проніна проти України (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті                      6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
          У даній справі суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що Товариству з обмеженою відповідальністю "Ерідан - Комерц" було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційних скаргах, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції.
          Отже, доводи апеляційних скарг не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки вони спростовуються викладеними обставинами, ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржниками норм матеріального та процесуального права та зводяться до переоцінки встановлених судами обставин. Водночас, оцінка доводів апеляційної скарги скарги, спрямованих на заперечення встановленого судом першої інстанціями обставин справи та переоцінку доказів у ній, перебуває поза межами перегляду справи в апеляційній інстанції.
Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права під час постановлення оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено. В зв`язку з цим апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ерідан - Комерц" задоволенню не підлягають, а ухвала Господарського суду Харківської області від 20.12.2021 у справі №922/2334/21, постановлена за результатами попереднього засідання в частині визнання вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Маркетинг Груп" до боржника у загальному розмірі 25786496,33 грн. з яких: 25786496,33 грн. основна сума заборгованості та 4540,00 грн. судовий збір, сплачений за подачу заяви з грошовими вимогами до боржника та ухвала Господарського суду Харківської області від 20.12.2021 у справі №922/2334/21, постановлена  за результатами розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Маркетинг Груп" (вх.№22258 від 22.09.2021) з грошовими вимогами постановлені при дотриманні норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підлягають залишенню  без змін.
          Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційних скарг покладаються на скаржника у відповідності до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
  Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, - 
П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу (за вх. №236 та за вх. №237 Х/3) Товариства з обмеженою відповідальністю “ Ерідан- Комерц”,  м. Миколаїв залишити без задоволення.
          
          2. Ухвалу господарського  суду Харківської області від 20.12.2021 року (повний текст ухвали складено та підписано 28.12.2021 року) у справі №922/2334/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
              Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.                               
          У судовому засіданні 07.09.2022 р. оголошено вступну та резолютивну частину.
               Повний текст постанови складено та підписано 08.09.2022 р.   

Головуючий суддя                                                                    Л.Ф. Чернота

Суддя                                                                                           О.Є. Медуниця  

Суддя                                                                                           О.О. Радіонова