ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 643/8038/21  Номер провадження 22-ц/814/2519/22	Головуючий у 1-й інстанції Горбунова Я.М.  Доповідач ап. інст. Триголов В. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 серпня 2022 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача        Триголова В.М.,
суддів:        Дорош А.І., Лобова О.А., 
при секретарі: Коротун І.В.
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Ястребової Євгенії Богданівни на рішення Московського районного суду м.Харкова від 10 серпня 2021 року у справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова ГТУЮ у Харківській області про зняття арешту з нерухомого майна ,-
Встановлено:
У травні 2021 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова ГТУЮ у Харківській області про зняття арешту з нерухомого майна в якому просить скасувати арешт, накладений на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_3 , на підставі ухвали Московського районного суду м. Харкова від 11.09.2015 року по справі №643/15704/15-ц.
Позов мотивовано тим, що 03.07.2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір позики на суму 126 200 грн., посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Шевченко В.Ю. за реєстровим номером №2164 , та договір іпотеки в забезпечення виконання кредитних зобов`язань.
У зв`язку з порушенням виконання кредитного зобов`язання , позивач набув право зареєструвати за собою право власності на майно ОСОБА_3 , а саме квартиру АДРЕСА_1 .
Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 10 серпня 2021 року позов задоволено.
Скасовано арешт квартири   АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності  ОСОБА_3 ,   накладений ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 11.09.2015 р. у справі №643/15704/15-ц, за наступними записами: номер запису про обтяження № 11139896 від 11.09.2015р., державним реєстратором Харківського міського управління юстиції Коваленко А.В.; номер запису про обтяження № 11296124 від 11.09.2015р., в рамках виконавчого провадження № 48824148 Московським ВДВС ХМУЮ.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в розмірі 908,00 грн.
Із рішенням не погодилась ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу через свого представника ОСОБА_4 .
В апеляційній скарзі остання просила рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.
У листопаді 2021 року від представника ОСОБА_2 – адвоката Циплінського Д.О. надійшов відзив на апеляційну скаргу. У відзиві він просив, відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення Московського районного суду м.Харкова залишити без змін.
Відповідно до частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених позовних вимог доводів та доводів апеляційної скарги.
Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 10.02.2017 року Московським районним судом м.Харкова ухвалено рішення по справі №643/15704/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про стягнення заборгованості за договором позики, яким з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за договором позики від 02.01.2015 року у розмірі 15000 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 10.02.2017 року складає 405 313,50 грн., а також судовий збір у розмірі 2479,50 грн.
В рамках зазначеної справи, ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 11.09.2015 року задоволено заяву позивача – ОСОБА_1 про забезпечення позову і накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності   ОСОБА_3 .
Згідно інформаційної довідки з «Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек,Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна що до об`єкта нерухомого майна» №249378629 від 23.03.2021 року  вбачається, що ухвала Московського районного суду м.Харкова від 11.09.2015р. по справі № 643/15704/15-ц була виконана 2 рази різними органами, а саме:
1.)Номер запису про обтяження № 11139896 від 11.09.2015 р., державним реєстратором Харківського міського управління юстиції Коваленко А.В.
2.)Номер запису про обтяження № 11296124 від 11.09.2015 р., державним виконавцем Брижатим В.Д., в рамках виконавчого провадження № 48824148, відкритим Московським ВДВС Харківського управління юстиції (теперішня назва органу: Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова ГТУЮ у Харківській області).
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується актовим записом № 5366 від 11.04.2017 року.
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 10.02.2021 року у справі №638/17171/18 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до Харківської міської ради, третя особа: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - відмовлено.
Враховуючи викладене, на момент розгляду справи судом за померлим ОСОБА_3 відсутні спадкоємці, які прийняли спадщину.
03.07.2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір позики на суму 126200 грн., посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Шевченко В.Ю. за реєстровим номером № 2164, та договір іпотеки в забезпечення виконання кредитних зобов`язань.
04.09.2016 року ОСОБА_2 було наручно вручено ОСОБА_3 письмову вимогу про порушення виконання кредитного зобов`язання.
Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Статтею 37 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.
Стаття13ЦПК України визначає,що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, ст.ст.15, 16 ЦК України особа має право для звернення до суду для захисту своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у спосіб визначений законом. 
Відповідно до ч.ч.1,2,4,7 ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановлюється ухвала.
У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Суд може скасувати забезпечення позову у зв`язку зі зміною умов, що існували на момент постановлення ухвали про забезпечення позову.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»,заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.
Отже, заходи забезпечення позову скасовуються судом, який їх застосував, якщо відпали підстави, з якими закон пов`язує можливість застосування таких заходів.
Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи , але суд прийшов до неправильного висновку про задоволення позовних вимог .
Аналіз викладеного дає підстави для висновку, що звертаючись до суду першої інстанції із вказаним позовом, позивач обрав невірний спосіб захисту права яке він вважає порушеним, залишивши поза увагою викладені вище норми права, у зв`язку з чим прийшов до помилкових висновків, які суперечать нормам діючого законодавства.
Поза увагою суду першої інстанції залишилася та обставина, що боржник ОСОБА_3 помер, та на момент розгляду справи судом за померлим ОСОБА_3 не встановлено спадкоємців, які прийняли спадщину.
Суд першої інстанції не встановив власника квартири в порядку спадкування або в порядку набуття такого права іншим способом , передбаченим діючим законодавством, ухваливши рішення про права та інтереси останнього. Крім того, з вимогою про скасування забезпечення позову звернулась до суду особа, яка не була учасником судового процесу, у якому суд забезпечив позов, що не відповідає вимогам ст. 158 ч.1 ЦПК України. 
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню .
Згідно з нормами ч.13ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ч.1ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 367, 374 ,376, 381, 382 ЦПК України, суд
Постановив:
Апеляційну скаргу  представника ОСОБА_1 – адвоката Ястребової Євгенії Богданівни – задовольнити.
Рішення Московського районного суду м. Харкова від 10 серпня 2021 року – скасувати.
Ухвалити нове , яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави суму судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1362,00 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Повний текст постанови складено 29 серпня 2022 року.

Головуючий В.М. Триголов 

Судді     А.І. Дорош

О.А.Лобов