ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/3348/22                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Чудак О.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  13 жовтня 2022 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого-судді: Шелест С.Б., суддів: Горяйнова А.М., Черпіцької Л.Т., розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 лютого 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування наказу,
ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просив суд: 
визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 09.03.2021 №893/2 «Про задоволення скарги».
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 лютого 2022 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання протиправним та скасування наказу.
У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 із посиланням на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
30.09.2022 до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив Міністерства юстиції України, за змістом якого відповідач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. 
Зважаючи на відсутність клопотань учасників справи про розгляд справи за їх участю, справу розглянуто у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами на підставі пункту 1 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України «Про задоволення скарги» від 09.03.2021 №893/5, яким на підставі висновку Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції задоволено скаргу ОСОБА_2 та скасовано рішення від 29.03.2019 №№ 46211202, 46212744, 46213147, прийняті державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстрація плюс» Товкайло Уляною Василівною, від 03.04.2019 №№ 46287309, 46288956, 46288518, прийняті державним реєстратором Комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» Євком Володимиром Володимировичем, від 04.06.2020 №№52515243, 52514673, 52512787, прийняті державним реєстратором Пірнівської сільської ради Вишгородського району Київської області Гавриленком Олексієм Віталійовичем щодо державної реєстрації речових прав на земельні ділянки. 
Протиправність наказу від 09.03.2021 №893/2 позивач обґрунтовує порушенням порядку розгляду скарги, а саме неприйняттям відповідачем рішення про відмову у задоволенні скарги за наявності факту пропуску скаржником строку подачі скарги, а також можливим недотриманням відповідачем під час розгляду скарги вимог щодо повідомлення осіб, визначених пунктом 10 Порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1128. 
Згідно з позовною заявою наявність права звернення до суду за захистом порушеного права ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що станом на дату прийняття Міністерством юстиції наказу від 09.03.2021 №893/2 власником земельних ділянок, щодо яких вчинено реєстраційні дії, був саме він, зокрема:
щодо земельної ділянки 3223187700:12:019:0040 (площею 0, 2062 га)  - на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14.01.2021, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим №61, Індексний номер рішення: 56151950 від 14.01.2021. Номер запису про право власності: 40118652;
щодо земельної ділянки 3223187700:12:019:0041 (площею 0, 1223 га) на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14.01.2021, за реєстровим №60. Індексний номер рішення:56151675 від 14.01.2021. Номер запису про право власності:40118422;
щодо земельної ділянки 3223187700:12:019:0061 (площею 0, 0877 га) на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14.01.2021, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим №59. Індексний номер рішення:56152155 від 14.01.2021. Номер запису про право власності:40118835.
Відмовляючи у відкритті провадження за вказаною позовною заявою, суд першої інстанції виходив з неналежності розгляду переданого на вирішення суду спору у порядку адміністративного судочинства. Зазначена позиція суду першої інстанції ґрунтується на тому, що у даній справі існує невирішений спір про право, зокрема, між ОСОБА_1 та третіми особами. Судом зауважено, що даний позов спрямований на захист саме речового права позивача, хоча і з посиланням на порушення процедури. Наголошено, що в межах надання оцінки позовним вимогам, наслідком буде вирішення питання належності або неналежності об`єктів нерухомості позивачу та третім особам, що виходить поза межі компетенції адміністративного суду. 
Апеляційна скарга ОСОБА_1 мотивована порушенням судом першої інстанції норм процесуального права. Апелянтом наголошено, що зазначений спір є публічно-правовим, оскільки наказ відповідача оскаржується позивачем саме з підстав порушення процедурних та процесуальних питань при розгляді скарги. Зроблено посилання на правову позиції Верховного Суду, викладену у постанові від 04.09.2018 у справі №910/8424/17, відповідно до якої спір, який стосується виключно проведення державної реєстрації права власності, а не підстав набуття такого права, не є спором про право, а підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. 
Колегія суддів, виходячи з меж апеляційного перегляду, встановлених статтею 308 КАС України, погоджується із позицією суду першої інстанції щодо неналежності розгляду переданого на вирішення суду спору у порядку адміністративного судочинства, з огляду на наступне. 
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
На підставі пункту 7 частини першої статті 4 КАС суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.
Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
У справі, що розглядається, виникнення спірних правовідносин зумовлено незгодою позивача з наказом Міністерства юстиції України від 09.03.2021 №893/5, яким скасовано рішення державних реєстраторів щодо реєстрації речових прав на земельні ділянки за результатами розгляду скарги третьої особи як власника земельної ділянки. 
Колегія суддів зазначає, що вирішенню питання про наявність чи відсутність підстав для вжиття заходів судового захисту порушених прав позивача у заявлений ним спосіб передує, передусім, встановлення змісту та характеру права або ж інтересу, за захистом якого позивач звернувся. 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що у спірних правовідносинах наявність порушеного права, яке потребує судового захисту, позивач обґрунтовує тим, що він є власником земельних ділянок, щодо яких Міністерством юстиції України як суб`єктом владних повноважень прийнято оскаржуване рішення. 
Таким чином, зазначений позов фактично поданий на захист речового права, яке, виходячи із обставин справи та змісту наказу, що оскаржується, оспорюється третіми особами. 
Здійснення захисту можливо порушених прав ОСОБА_1 залежить від встановлення належного суб`єкта права власності на спірні земельні ділянки та правомірності набуття такого права, що виходить за межі компетенції адміністративного суду. 
За вказаних обставин, виходячи з приватноправового характеру спірних правовідносин та майнового інтересу позивача, який обумовив звернення до суду із вказаним позовом, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відсутності у переданому на вирішення суду спорі визначальних ознак справи адміністративної юрисдикції. 
Зазначена позиція суду апеляційної інстанції також узгоджується із позицією Великої Палати Верховного Суду, що викладена у постанові від 29.05.2019 у справі №826/9341/17.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
За вказаних обставин, рішення суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження є законним та обґрунтованим. 
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують. 
Обставини справи судом першої інстанції встановлено правильно. Порушень судом першої інстанції норм процесуального права не допущено. 
За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 241, 242, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 лютого 2022 року у справі №640/3348/22 - без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Cуддя-доповідач                                                                                С.Б. Шелест
Судді                                                                                                    А.М. Горяйнов
                                                                                                    Л.Т. Черпіцька