ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

Справа № 953/4174/22                                                Головуючий суддя І інстанції Зуб Г.А.
Апеляційне провадження № 33/818/1229/22                                  Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія:  ст.124 КУпАП
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2022 року                                 м.Валки Харківської області

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., за участю секретаря  Вакули Н.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Єлісеєва М.І. на постанову судді Київського районного суду м.Харкова від 29 серпня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою провадження у справі стосовно 
ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , 
за ст.124 КУпАП закрито на підставі п.7 ст.247 КупАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладання адміністративного стягнення

Постановою встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №077686 від 20.07.2022 року, 20.02.2022 року о 22 год. 00 хв. в м. Харків по вул. Шевченка, 216, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом Volkswagen Jetta н.з. НОМЕР_1 , під час перестроювання не надав дорогу транспортному засобу Skoda Octavia н.з. НОМЕР_2 , який рухався по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтись, в наслідок чого склалось зіткнення автомобілів, від чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. 

В своїй апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Єлісеєв М.І. просить судову постанову змінити у частині опису обставин, установлених під час розгляду справи, у тому числі зазначення обставин щодо вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП.
, 
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції безпідставно закрив провадження по справі без визначення винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП.

ОСОБА_1 та його представник - адвокат Єлісеєв М.І., Золотухін О.Ю. та захисник Смілянський Я.Г. були належним чином повідомлені про місце, дату та час апеляційного розгляду шляхом телефонного повідомлення на їх мобільні номери телефону, які є наявними в матеріалах справи, але в судове засідання в суд апеляційної інстанції не з`явилися, клопотань про відкладення апеляційного розгляду не направляли, а тому суд вирішив провадити апеляційний розгляд без участі апелянта та інших учасників процесу, які без поважних причин не з`явилися до суду апеляційної інстанції, з урахуванням та в межах доводів, які містяться в апеляційній скарзі, і наявних відомостей у матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи та доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Єлісеєва М.І. не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновок, викладений у постанові судді Київського районного суду м.Харкова від 29.08.2022 року про те, що на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення в суді стосовно ОСОБА_2 закінчився  строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП, в апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 - адвоката Єлісеєва М.І. не заперечується.
Статтею 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за наявності однієї з обставин, передбачених цією статтею, у тому числі, і у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення (п. 7 ст. 247 КУпАП).
Чинними нормами КУпАП дійсно не передбачено, чи підлягає встановленню вина особи, щодо якої закривається справа про адміністративне правопорушення на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.
Апеляційний суд вважає, що вказане питання необхідно вирішувати, виходячи з аналізу чинних процесуальних норм КУпАП, а також керуючись положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права на справедливий суд особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ч. 2 ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься, окрім інших підстав, за наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.
За змістом статті 247 КУпАП справа про адміністративне правопорушення відносно особи може бути закрита як з реабілітуючих, так і нереабілітуючих підстав.
Так, п. 1 ст. 247 КУпАП, зокрема, передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, що є реабілітуючою підставою для закриття провадження.
Закриття провадження на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, відповідно, є нереабілітуючою підставою для закриття провадження.
Апеляційний суд вважає, що питання щодо встановлення вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, повинно вирішуватись у кожній конкретній справі в залежності від стадії провадження, на якій виникли обставини, передбачені ст. 247 КУпАП, що виключають провадження у справі, а також з урахуванням позиції особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, щодо підстав для закриття провадження у справі.
Зокрема, якщо обставина, передбачена п. 7 ст. 247 КУпАП виникла під час розгляду справи в суді першої інстанції, і особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, просить, не заперечує та/або погоджується на закриття провадження у справі з підстав закінчення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, то закриття провадження є можливим без вирішення питання про встановлення вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Якщо особа заперечує свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, доводить свою невинуватість, не заявляє відповідних клопотань про закриття провадження та/або не погоджується на закриття провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, то закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення без з`ясування питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення є неприпустимим.
Таким чином, оскільки сплив строку накладення адміністративного стягнення є нереабілітуючою підставою для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, тоді як за приписами п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу, то за таких обставин хоча і особа в резолютивній частині постанови винною не визнається, але її вина у вчиненні адміністративного правопорушення при спливі строку накладення адміністративного стягнення презюмується, саме з тих  причин,  що це нереабілітуюча підстава  закриття справи про адміністративне  правопорушення і у разі, якщо особа, яка притягується до адміністративної відповідальності вважає, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення або відсутня подія, він не позбавлений процесуальної можливості ставити саме такі  апеляційні вимоги і відповідно просити закриття провадження в справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, а не на  підставі п.7 ст. 247 КУпАП.  
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Разом з цим, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення  справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. 
Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
При цьому, згідно з ч.1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, від 04.11.1950 року, кожна людина має право при визначенні її громадянських прав і обов`язків або будь-якого кримінального обвинувачення проти неї на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного терміну незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону. 
Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині справедливий розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону. 
17 липня 1997 року Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції. 
Згідно практики Європейського суду з прав людини, деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п. 21-22 рішення у справі «Надточій проти України». П.33 рішення у справі «Гурепка проти України»).
Згідно з ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори», від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, - є частиною національного законодавства України. 
Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Як вбачається з відомостей протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №077686 від 20.07.2022 року, 20.02.2022 року о 22 год. 00 хв. в м. Харків по вул. Шевченка, 216, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом Volkswagen Jetta н.з. НОМЕР_1 , під час перестроювання не надав дорогу транспортному засобу Skoda Octavia н.з. НОМЕР_2 , який рухався по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтись, в наслідок чого склалось зіткнення автомобілів, від чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками (а.с.1).
Згідно письмових пояснень ОСОБА_2 від 20.02.2022 року, тобто наданих ним одразу після події ДТП, 20.02.2022 року він рухався зі сторони станції метро «Київська» по вулиці Шевченка в бік вулиці Героїв Праці у м.Харкові. В районі ресторану «Навруз»-СТО-центр «ВИАНОР» він став перестроюватися у праву смугу руху, після чого трапився удар ззаду його автомобіля. На момент ДТП швидкість його автомобіля складала 50-60 км/год. В районі будинку 216-Б, він рухався в крайній лівій смузі руху та став перестроюватися у праву смугу, упевнившись, щоб не були перешкод для його маневру. Під час перестроювання він відчув удар ззаду, внаслідок чого його автомобіль відкинуло праворуч до СТО-центр «ВИАНОР». Його автомобіль Volkswagen Jetta, н.з. НОМЕР_1 . Автомобіль другого учасника ДТП - Skoda Octavia, н.з. НОМЕР_2 (а.с.3).
З письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що останній 20.02.2022 року, близько 22-00 год., рухався по вулиці Шевченка в районі будинку 216-Б. Він рухався від станції метро «Київська» у напрямку вулиці Героїв Праці у лівій смузі зі швидкістю 60 км/год. Попереду нього рухався автомобіль білого кольору, який почав перестроюватися без увімкнутого покажчика повороту з правої смуги руху у ліву, а потім різко у праву. Він також спочатку почав перестроюватися у праву смугу руху, а потім у ліву і не встиг уникнути зіткнення (а.с.4).
Згідно відомостей схеми місця ДТП від 20.02.2022 року, місце зіткнення автомобілів Volkswagen Jetta, н.з. НОМЕР_1 , та Skoda Octavia, н.з. НОМЕР_2 , є ділянка дороги (смуга руху у бік вулиці Героїв Праці) біля буд.216 по вулиці Шевченка у місті Харкові («ВИАНОР»). Ширина проїжджої частини від узбіччя до горизонтальної розмітки дороги, що розділяє цю дорогу у два напрямки, складає 6 м. Внаслідок ДТП автомобілі отримали наступні пошкодження: Volkswagen Jetta – кришки багажнику, задній бампер, накладки заднього бамперу, задніх стоп-сигналів та габаритів; Skoda Octavia – капоту, переднього радіатору, переднього бамперу, лівого та правого крила, передніх фар, 2 подушок безпеки (а.с.2), що також підтверджується наданими суду першої інстанції фотознімками механічних пошкоджень автомобілів (а.с.25-34).
Крім того, з відомостей схеми місця ДТП від 20.02.2022 року не вбачається, що зазначена ділянка дороги біля буд.216 по вулиці Шевченка має дві смуги руху в одному напрямку, а також в ній не зазначено відстань від узбіччя чи від горизонтальної розмітки дороги до місця ДТП між автомобілями Volkswagen Jetta та ОСОБА_3 . Зазначення в цій схемі відстані від умовної лінії від будинку 216 по вулиці Шевченка до місця ДТП, не надає змоги чітко встановити, на якій саме частині дороги (від умовної лінії узбіччя до горизонтальної розмітки) сталося ДТП.
Більш того, в своїй апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Єлісеєв М.І., корім тверджень про винуватість ОСОБА_2 , не наводить жодного доказу та апеляційного доводу на підтвердження вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а також не ставить питання про призначення судово-автотехнічної експертизи. Матеріали цієї справи також не містять відповідних окремих клопотань в межах апеляційного розгляду після прийняття оскаржуваної постанови.
На думку суду, в даному випадку, матеріали справи не містять достатню кількість відомостей щодо події дорожньо-транспортної пригоди і на час апеляційного розгляду сторони не заявляли клопотань про залучення експерта, який володіє спеціальними знаннями, у відповідності до вимог ст. 273 КУпАП. Аналізувати момент виникнення небезпечної ситуації, внаслідок якою сталося зіткнення автомобілів, під керуванням ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також про винуватість чи невинуватість водія ОСОБА_2 у даній дорожньо-транспортній пригоді, можливо тільки після проведення відповідної експертизи, оскільки суд апеляційної інстанції фактично позбавлений процесуальної можливості самостійно встановити вихідні та технічні дані (швидкість транспортних засобів, інтервал та дистанції між автомобілями, інше), які передували та існували на момент події дорожньо-транспортної пригоди. 
Крім того, під час проведення відповідної експертизи експерт міг би встановити та зазначити, дії якого з водіїв, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з технічної точки зору, перебувають у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.
При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, призначати експертизи тощо; те, що ОСОБА_1 та його представником Єлісеєвим М.І. не було надано будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу не заявлялось.
За таких обставин, з урахуванням того, що апелянт не наводить в своїй апеляційній скарзі жодного доказу та доводу щодо винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а також не ставить питання про призначення у цій справі комплексної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи, суд апеляційної інстанції, у даному випадку та враховуючи відомості матеріалів справи, позбавлений процесуальної можливості встановити винуватість чи невинуватість водія ОСОБА_2 у дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 20.02.2022 року о 22 год. 00 хв. в м. Харків по вул. Шевченка, 216, між транспортними засобами Volkswagen Jetta, д.н.з. НОМЕР_1 , та Skoda Octavia, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у звязку з чим апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Єлісеєва М.І. належить залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції – без змін.
Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.
Разом з цим, належить роз`яснити, що водії ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не позбавлені процесуальної можливості звертатися до суду першої інстанції з відповідним позовом в рамках цивільного судочинства, при вирішенні якого сторони можуть подавати клопотання про призначення експертиз по справі для встановлення підстав заподіяння матеріальної шкоди.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Єлісеєва М.І. залишити без задоволення.
Постанову судді Київського районного суду м.Харкова від 29 серпня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 – залишити без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                 С.К. Шабельніков