ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2022 р. 	Справа № 480/9749/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Рєзнікової С.С.,
Суддів: Бегунца А.О. ,  Курило Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Держпраці у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 22.12.2021, головуючий суддя І інстанції: Савицька Н.В., вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 22.12.22  по справі № 480/9749/21
за позовом     Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  
до      Управління Держпраці у Сумській області                       
про визнання протиправними і скасування припису та попередження,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, Фізична-особа підприємець ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Держпраці у Сумській області, в якому просив суд:
- визнати протиправними припис Управління Держпраці у Сумській області про усунення виявлених порушень № СМ2791/199/АВ/П від 07.09.2021 та попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю № СМ2791/199/АВ від 07.09.2021;
- скасувати припис Управління Держпраці у Сумській області про усунення виявлених порушень № СМ2791/199/АВ/П від 07.09.2021 та попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю № СМ2791/199/АВ від 07.09.2021.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено про протиправність оскаржуваних рішень контролюючого органу, оскільки зміст припису не містить у який саме конкретно спосіб відповідач вважає необхідно усунути позивачеві порушення чинного законодавства, що може призвести до невизначеності під час усунення порушень та визначення безпосередньо відповідачем факту виконання припису.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 22.12.2021 позов задоволено. 
Визнано протиправними і скасовано припис Управління Держпраці у Сумській області про усунення виявлених порушень № СМ2791/199/АВ/П від 07.09.2021 та попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю № СМ2791/199/АВ від 07.09.2020.
Стягнуто на користь Фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Сумській області витрати на правничу допомогу у розмірі 1000 (одна тисяча) грн.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
26.09.2021 представником позивача адвокатом Конященковою Т.В. подано заяву про покладення судових витрат позивача на професійну допомогу в сумі 1000,00 грн., пов`язаних з розглядом справи в суді апеляційної інстанції на відповідача.  
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративно судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що інспекційне відвідування позивача проводилось за рішенням начальника Управління Держпраці України в Сумській області відповідно до пп. 3 п. 5 "Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 823 «Деякі питання здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю» (надалі - Порядок № 823).
Управлінням видано наказ про проведення інспекційного відвідування № 897 від 07.09.2021 та направлення № 822 від 07.09.2021 на проведення інспекційного відвідування вищевказаного суб`єкта господарювання.
Під час інспекційного відвідування контролю підлягали питання щодо належного оформлення трудових відносин з найманими працівниками за місцем здійснення діяльності позивача.
У ході проведення інспекційного відвідування 07.09.2021 інспекторами праці встановлено виконання будівельних та покрівельних робіт наступними особами, про що складено Акт від інспекційного відвідування № СМ2791/199/АВ від 07.09.2021.
Інспекторами праці, за результатами інспекційного відвідування винесено ФОП ОСОБА_1 припис №СМ2791/199/667/АВ/П від 07.09.2021 та попередження №СМ2791/199/АВ/П - попередження від 07.09.2020.
Не погодившись з оскаржуваними рішеннями контролюючого органу, позивач звернувся до суду з вказаним позовом. 
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості. 
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне. 
Відповідно до ст. 259 КЗпП України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно з п.п. 1, 7 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96, Державна служба України з питань праці (далі також - Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб. Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами, зокрема їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування), з урахуванням особливостей, визначених Конвенцією Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованою Законом України від 08.09.2004 № 1985-IV, Конвенцією Міжнародної організації праці № 129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованою Законом України від 08.09.2004 №1986-IV, та Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначена Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 823 (надалі - Порядок №823).
Відповідно до пп. 3 п. 5 Порядку № 823, підставами для здійснення інспекційних відвідувань є рішення керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань, прийняте за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту.
Згідно з пп. 1, 2, 3, 4-7 п. 5 Порядку № 823 визначено джерела інформації, а саме: 1) звернення працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю; 2) звернення фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин; 4) рішення суду; 5) повідомлення посадових осіб органів державного нагляду (контролю), правоохоронних органів про виявлені в ході виконання ними повноважень ознак порушення законодавства про працю щодо неоформлення та/або порушення порядку оформлення трудових відносин; 6) інформація: ДПС та її територіальних органів про: невідповідність кількості працівників роботодавця обсягам виробництва (виконаних робіт, наданих послуг) до середніх показників за відповідним видом економічної діяльності; факти порушення законодавства про працю, виявлені в ході здійснення повноважень; факти провадження господарської діяльності без державної реєстрації у порядку, встановленому законом, як суб`єкта господарювання; Пенсійного фонду України та його територіальних органів про: роботодавців, в яких стосовно працівників відсутнє повідомлення про прийняття на роботу; роботодавців, в яких протягом місяця кількість працівників, що працюють на умовах неповного робочого часу, збільшилася на 20 і більше відсотків; фізичних осіб, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами в одного роботодавця більше року; роботодавців, в яких 30 і більше відсотків фізичних осіб працюють на умовах цивільно-правових договорів; роботодавців із чисельністю 20 і більше працівників, в яких протягом місяця відбулося скорочення на 10 і більше відсотків працівників; 7) інформація профспілкових органів про порушення прав працівників, які є членами профспілки, виявлені у ході здійснення громадського контролю за додержанням законодавства про працю.
Зі змісту наказу та направлення на проведення інспекційного відвідування вбачається, що інспекційне відвідування позивача проводилось на підставі ст. 259 КЗпП України, пп. 3 п. 5 Порядку здійснення державного контролю за додерженням законодавства про працю, затвердженого постановою КМУ від 21.08.2019 №823.
Відповідно до п.п. 16, 17 Порядку № 823, за результатами інспекційного відвідування складаються акт інспекційного відвідування (далі - акт) і в разі виявлення порушень вимог законодавства про працю - припис щодо їх усунення та попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю.
Акт складається в останній день інспекційного відвідування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та об`єктом відвідування або уповноваженою ним особою.
Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування.
Другий примірник акта залишається в інспектора праці.
З урахуванням вказаних вище норм, інспекційне відвідування є формою державного нагляду за додержанням законодавства про працю, яке відноситься до повноважень відповідача та яке проводиться на підставі наказу та направлення. За результатами інспекційного відвідування складається акт і в разі виявлення порушень - виноситься припис. Якщо під час інспекційного відвідування встановлено факти використання праці неоформлених працівників, то вживаються заходи щодо притягнення об`єкта відвідування до відповідальності незалежно від усунення виявлених порушень.
Як свідчать матеріали справи, 07.09.2021 на підставі наказу № 897 від 07.09.2021 про проведення інспекційного відвідування та направлення № 822 завідувачем сектору Кучеренком Д.Ю., головним державним інспектором Сердюком О.О., головним державним інспектором Ілляшенком А.М. та головним державним інспектором Міщенком К.Ю. Управління Держпраці в Сумській області проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 , за результатами якого складено Акт №СМ2791/199/АВ від 07.09.2021.
Під час проведення інспекційного відвідування встановлено, що ФОП ОСОБА_1 допущено до виконання робіт 4 особи без укладення трудового договору, що є порушенням чч.1,3 ст. 24 КЗпП України.
Інспекторами праці, за результатами інспекційного відвідування внесено ФОП ОСОБА_1 припис №СМ2791/199/667/АВ/П від 07.09.2021 та попередження №СМ2791/199/АВ/П- попередження, датоване 07.09.2020.
Зі змісту акта інспекційного відвідування встановлено, що Управлінням Держпраці у Сумській області зазначено про порушення ФОП ОСОБА_1 ч. 1, 3 ст. 24 КЗпП України, за допущення до роботи працівників без укладення трудового договору в письмовій формі.
У ході проведення інспекційного відвідування 07.09.2021 на об`єкті за вищевказаною адресою інспекторами праці встановлено виконання будівельних та покрівельних робіт наступними особами: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , особа на ім`я ОСОБА_4 та особа на ім`я ОСОБА_5 .
Також, відповідно до змісту припису про усунення виявлених порушень №СМ2791/199/667/АВ/П від 07.09.2021 встановлено, що відповідачем зазначено про допущення ФОП ОСОБА_1 до роботи 4 осіб без укладення трудового договору в письмовій формі та визначено строк для виконання припису до 07.10.2021.
Тобто, змістом акта інспекційного відвідування №СМ2791/199/АВ від 07.09.2021 та припису про усунення виявлених порушень №СМ2791/199/667/АВ/П від 07.09.2021 підтверджується факт того, що відповідачем не зазначено повне прізвище, ім`я, по батькові всіх осіб які вважає Управління Держпраці у Сумській області, у порушення вимог ч.ч. 1, 3 ст. 24 КЗпП України, позивачем допущено до роботи працівників без укладення трудового договору в письмовій формі.
Наведені недоліки акта інспекційного відвідування позбавляють можливості ідентифікувати осіб, які, на думку, контролюючого органу допущені позивачем до роботи без укладення трудового договору в письмовій формі та надати належну оцінку обставинам встановленим під час проведення перевірки.
Крім того, оскаржуваний припис Управління Держпраці у Сумській області не містить інформації в який саме конкретно спосіб вважає відповідач необхідно усунути позивачу порушення чинного законодавства, що може призвести до невизначеності під час усунення порушень та визначення безпосередньо відповідачем факту виконання припису.
Слід зазначити, що припис може бути виданий лише за наслідками здійсненої перевірки/інспекційного відвідування на підставі акту, в якому зазначені порушення.
Метою припису є усунення суб`єктом господарювання порушень, виявлених перевіркою.
У той же час, можливість належного та повного виконання припису суб`єктом господарювання залежить від чіткого визначення органом державного нагляду (контролю) конкретних заходів, які слід вчинити підконтрольному суб`єкту, якому адресований припис.
Припис є самостійним актом індивідуальної дії, не потребує додаткового пояснення чи необхідності доповнення його змісту, у тому числі за допомогою інших актів.
Зміст оскаржуваного припису містить конкретизованої вимоги, а лише констатує про допущення позивачем до роботи певних осіб у порушення вимог ч. 1, ч. 3 ст. 24 КЗпП України.
За відсутності визначеної у приписі вимоги про зобов`язання вчинити певні дії, суб`єкт господарювання позбавляється можливості належним чином виконати вимоги такого припису з метою усунення порушень та уникнення в подальшому притягнення до відповідальності.
Таким чином, оскаржуваний припис про усунення виявлених порушень та попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю є такими, що прийняті всупереч норм чинного законодавства, а отже підлягають скасуванню.
Крім того, матеріали справи не містять доказів спростування обґрунтувань позовних вимог стосовно того, що фактично інспекційне відвідування діяльності ФОП ОСОБА_1 проводилося за адресою: АДРЕСА_1 , в той час як, згідно наказу та направлення на інспекційне відвідування місцезнаходженням позивача зазначено: АДРЕСА_2 , а адреса здійснення діяльності - АДРЕСА_3
З урахуванням встановлених по справі обставин, що підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Стосовно здійсненого судом першої інстанції розподілу судових витрат за результатами розгляду справи, колегія суддів зазначає наступне.  
Відповідно до ч.ч. 2-5 ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Суд, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, виходить зі складності справи та обсягу наданих адвокатом послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), надання до суду доказів, які стосуються спірних правовідносин.
На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем долучено до матеріалів справи: договір про надання правничої допомоги від 10.09.2021, акт прийому-передачі виконаних робіт від 09.11.2021, розрахункову квитанцію від 09.11.2021.
Колегія суддів зазначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача, має бути встановлено, що позов позивача задоволено, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Тобто, суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд виходить з оцінки складності справи та обсягу наданих адвокатом послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг).
Надаючи оцінку співмірності суми витрат на професійну правничу допомогу зі складністю справи, змістом виконаних та наданих адвокатом послуг, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для відшкодування на користь позивача понесених ним судових витрат на професійну правничу допомогу, надану під час розгляду справи в суді першої інстанції у розмірі 1000,00 грн.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Стосовно заяви представника позивача адвокатом Конященковою Т.В. про покладення судових витрат позивача на професійну допомогу в сумі 1000,00 грн., пов`язаних з розглядом справи в суді апеляційної інстанції на відповідача, колегія суддів зазначає наступне.   
На підтвердження понесених витрат на правову допомогу до матеріалів справи долучено: додатковий договір №1 до договору про надання правничої допомоги від 10.09.2021, ордер на надання правничої (правової) допомоги, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю. 
При вирішенні питання про наявність підстав для відшкодування на користь позивача витрат на оплату професійної правової допомоги, колегія суддів враховує висновки викладені у постанові Верховного Суду від 21.01.2021 по справі № 280/2635/20, відповідно до яких, однією з особливостей процедури відшкодування витрат на професійну правову допомогу є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено.
З урахуванням вказаних вище висновків, колегія суддів зазначає, що факт не подання позивачем документу, що підтверджує повну оплату наданих адвокатом послуг до закінчення розгляду справи судом апеляційної інстанції, не може слугувати підставою для відмови в відшкодуванні зазначених вище витрат за рахунок відповідача по справі.
Надаючи оцінку співмірності суми витрат на професійну правничу допомогу зі складністю справи, змістом виконаних та наданих адвокатом послуг, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відшкодування на користь позивача понесених ним судових витрат на професійну правничу допомогу, надану під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 1000,00 грн.
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Держпраці у Сумській області залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 22.12.2021 по справі №480/9749/21 залишити без змін. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Сумській області на користь Фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу, понесені під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 1000 (одна тисяча) грн.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		С.С. Рєзнікова 	
Судді	   	А.О. Бегунц    Л.В. Курило