ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2022 року	Львів	Справа № 344/7010/21 пров. № А/857/1152/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                     Святецького В.В.          
суддів                                                                          Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 грудня 2021 року у справі №344/7010/21 (головуючий суддя Мелещенко Л.В., м. Івано-Франківськ, повний текст складений 21 грудня 2021року) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції, інспектора Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції Говзи Вікторії Василівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

                                                        ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції, інспектора Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції Говзи Вікторії Василівни, в якому просив: а) скасувати постанову серії ЕАН №4087521 від 18 квітня 2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі;
б) провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП – закрити;
в) стягнути на користь ОСОБА_1 3015 гривень витрат на правову допомогу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень – Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України. 
Рішенням від 21 грудня 2021 року Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області адміністративний позов задовольнив повністю.
Скасував постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАН № 4087521 від 18 квітня 2021 року, якою   ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд закрив.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує на те, що суд першої інстанції всупереч вимогам п.2 ч.5, п.3-4 ч.6 ст.246 КАС України в резолютивній частині оскаржуваного рішення суду не зазначив про розподіл судових витрат, в тому числі повернення судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.
Пунктом 4 частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Частиною 4 статті 317 КАС України визначено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
З огляду на викладене, просить доповнити резолютивну частину рішення суду першої інстанції, вирішивши питання про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплаченого судового збору та понесених витрат на правничу допомогу.
На підставі пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З оскаржуваного рішення суду першої інстанції колегія суддів вбачає, що в резолютивній частині суд першої інстанції не вирішив питання про розподіл судових витрат.
Так, відповідно норм ч. 5 ст. 246 КАС України у резолютивній частині рішення зазначаються:
1) висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог;
2) розподіл судових витрат;
3) строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження;
4) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та по батькові (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін (для фізичних осіб), за його наявності, або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України.
У випадку, коли суд не вирішив питання про судові витрати, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення (ч. 1 ст. 252 КАС України). 
Отже, додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, до якого відноситься й рішення, в якому не вирішено питання про розподіл судових витрат, що має місце в справі, що розглядається. При цьому додаткове рішення приймає суд, що ухвалив рішення по суті спору. 
Натомість відповідно до положень ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (ч.2 ст. 317 КАС України).
Відповідно до ч.3 ст. 317 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо:
1) справу розглянуто неповноважним складом суду;
2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими, якщо апеляційну скаргу обґрунтовано такою підставою;
3) справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою;
4) суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі;
5) судове рішення не підписано будь-ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у судовому рішенні;
6) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглядала справу;
7) суд розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.
Колегія суддів звертає увагу апелянта, що не вирішення судом першої інстанції в ухваленому рішенні питання про розподіл судових витрат не відноситься до жодних з наведених вище обставин, з якими закон пов`язує можливість, зокрема, зміни судом апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції. 
Крім того, згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Тобто питання про розподіл судових витрат вирішує суд першої інстанції при ухваленні рішення по суті.
Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Вказана вище норма містить вказівку на можливість вирішення питання щодо судових витрат судом апеляційної інстанції лише у разі ухвалення ним нового рішення або зміни на користь позивача, який не є суб`єктом владних повноважень та який поніс витрати під час розгляду справи. 
З огляду на вищевикладене, беручи до уваги відсутність передбачених ст. 317 КАС України підстав для зміни рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги. 
Рішення  суду першої інстанції в частині позовних вимог по суті спору сторонами не оскаржене, а тому в силу приписів ч.1 ст. 308 КАС України, згідно з якою суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів не переглядає справу в частині вирішення зазначених позовних вимог.
Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329 КАС України, суд,-

                                                    ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 грудня 2021 року у справі №344/7010/21 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.      

Головуючий суддя	 	В. В. Святецький 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	О. М. Довгополов  	
Повне судове рішення складено 06.09.2022.