УХВАЛА    
 
14 вересня 2022 року                   
м. Київ
 
справа № 524/9732/18
провадження № 61-3697св22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Крата В. І.,
суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Русинчука М. М.,
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідачі:  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які діють у власних інтересах та інтересах неповнолітніх: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , 
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, - орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, Автозаводська районна адміністрація виконавчого комітету Кременчуцької міської ради,
 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу  ОСОБА_2 на постанову Полтавського апеляційного суду від 24 березня 2022 року в складі колегії суддів: Кузнєцової О. Ю., Гальонкіна С. А., Хіль Л. М.,
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які діють у власних інтересах та інтересах неповнолітніх: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, - орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, Автозаводська районна адміністрація виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням.
Позов мотивований тим, що є власником квартири АДРЕСА_1 . Після набуття права власності ним виявлено, що у вказаній квартирі зареєстровані члени сім`ї попереднього власника: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та їх діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . 
Уточнивши позовні вимоги, позивач просив суд усунути йому перешкоди в користуванні власністю шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання в квартирі АДРЕСА_1 - ОСОБА_2 , 
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .
Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області, у складі судді Предоляк О. С., від 21 жовтня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Постановою Полтавського апеляційного суду від 24 березня 2022 року заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Полтавського апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року у зв`язку з нововиявленими обставинами задоволено. Постанову Полтавського апеляційного суду від 
06 жовтня 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Автозаводського районного суду 
м. Кременчука Полтавської області від 21 жовтня 2019 року задоволено повністю. Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 жовтня 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Усунуто ОСОБА_1 перешкоди у користуванні власністю шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та знято їх з реєстрації місця проживання в квартирі АДРЕСА_1 . Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 по 
2 114,45 грн судових витрат з кожного.
Постанова апеляційного суду мотивована, зокрема тим, що за ОСОБА_1 було зареєстроване право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору про відступлення прав вимоги за іпотечним договором від 19 квітня 2018 року, укладеним з кредитодавцем, що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20 вересня 2018 року. Судом встановлено, що відповідачі по справі не є членами сім`ї нового власника житла, не ведуть з позивачем спільне господарство, у даній квартирі добровільно не проживають. Колегією суддів враховано, що відповідачі, реалізуючи свої права користування як членів сім`ї колишнього власника, порушують права дійсного власника майна, реалізують своє право на шкоду правам та інтересів ОСОБА_1 , що однозначно доводить порушення дотримання справедливого балансу між захистом права власності та захистом права колишнього члена сім`ї власника на користування будинком.
У квітні 2022 року ОСОБА_2  подала до Верховного Суду касаційну, в якій просила оскаржене судове рішення скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Касаційну скаргу мотивовано, зокрема тим, що позивач набув права власності на спірну квартиру, яка належала на праві власності ОСОБА_6 і яка на підставі договору про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги від 19 квітня 
2018 року, укладеним між кредитором ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 , перейшла у його власність за результатами відкритих торгів (аукціону), що оформлено протоколом електронних торгів від 29 березня 
2018 року № ИА-ЕА-2018-02-01-000024-а. При цьому вказана квартира придбавалась не за кредитні кошти і належала ОСОБА_6 , який є її батьком, до укладення ним кредитного договору. Визначальним при вирішенні питання про те, чи є підстави для виселення осіб, які проживають у жилому приміщенні, що було передане в іпотеку з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитом, є встановлення того, за які кошти придбано іпотечне майно. Якщо іпотечне майно придбано за особисті кошти позичальника, а не за рахунок кредиту, то виселення таких громадян можливе лише з одночасним наданням іншого постійного житла.
Ухвалою Верховного Суду від 18 травня 2022 року відкрито касаційне провадження в цій справі.
Ухвалою Верховного Суду від 12 липня 2022 року справу призначено до судового розгляду.
Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов наступних висновків.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року справу № 361/4481/19 (провадження № 61-14943св21) передано на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.
Вказана ухвала мотивована необхідністю відступити від висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у раніше ухваленій постанові Верховного Суду у складі колегії судів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2021 року у справі 754/14503/16-ц (провадження № 61-12738св19), відповідно до якого загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення, передбачене частиною другою статті 109 ЖК Української РСР, застосовується у разі звернення стягнення на іпотечне майно в судовому порядку. При зверненні стягнення на іпотечне майно шляхом позасудового врегулювання на підставі договору виселення мешканців з відповідного об`єкта відбувається за умови дотриманням передбаченої у частині другій статті 40 Закону України «Про іпотеку» та у частині третій статті 109 ЖК Української РСР процедури, у разі невиконання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги.
Ухвалою Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 грудня 2021 року №  361/4481/19 (провадження № 61-14943сво21) прийнято та призначено до розгляду.
Правовідносини, спір з приводу яких вирішується у цій справі, є подібними до правовідносин, які є предметом розгляду у справі № 361/4481/19.
Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу, - до закінчення перегляду в касаційному порядку.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у цій справі.
Керуючись статтями 252, 253, 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Зупинити касаційне провадження у справі № 524/9732/18 до закінчення перегляду в касаційному порядку Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду справи № 361/4481/19.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                   В. І. Крат 
 
Судді:                                                                             Н. О. Антоненко
 
І. О. Дундар
 
                                                                                      Є. В. Краснощоков
 
М. М. Русинчук