ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8754/22 Справа № 201/6544/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Демидова С. О. Суддя у 2-й інстанції - Новікова  Г. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2022 року                                        
Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:
                        головуючого судді Новікової Г.В.
суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,
за участю секретаря Панасенко С.С.

розглянувши у відкритому судовому в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 жовтня 2022 року (ухвалене під головуванням судді Демидової С.О. у м. Дніпро Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 11 жовтня 2022 року) у справі №201/6544/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалася на те, що вона є власником 5/6 частину домоволодіння АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку літ- А-1 загальною площею 49,2 кв.м., житловою 26,9 кв.м., гаражу літ. Б, вбиральні літ Г, душу літ.Д.
Інша частина, а саме 1/6, домоволодіння АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 , який не є членом її родини, тривалий час там не мешкає у зв`язку із перебуванням за кордоном та будинком не цікавиться. На її неодноразові звернення до нього з проханням продати їй належну відповідачу частину домоволодіння за ринковою вартістю, він постійно відмовлявся, тому позивач вимушена була звернутися до суду з даною позовною заявою.
З урахуванням уточнених позовних вимог просила припинити право ОСОБА_2 на 1/6 частину домоволодіння АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку літ- А-1 загальною площею 49,2 кв.м., житловою 26,9 кв.м., гаражу літ. Б, вбиральні літ Г, душу літ.Д; визнати за нею право власності на вказану частину домоволодіння АДРЕСА_1 ; стягнути з неї на користь ОСОБА_2 184 011 грн., які внесені попередньо позивачем на депозитний рахунок суду за № 15820172035522900200017442 згідно квитанції №0.0.17552898, код квитанції 2007-4534-8333-7201 від 30 червня 2020 року та квитанції 1-1668К від 14 травня 2021 року.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 жовтня 2022 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким задовольнити її позовні вимоги. В обґрунтування посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального права і процесуального права.
Зазначає, що вона належними та допустимими доказами підтвердила наявність підстав передбачених ст.365 ЦК України для позбавлення ОСОБА_2 права власності на 1/6 частину спірного домоволодіння, а саме частка відповідача є незначною, домоволодіння є неподільним, спірне користування ним є неможливим, відповідач щонайменш з 2018 року мешкає за кордоном та не проявляє інтерес до спірного майна. Також зауважує, що вони з відповідачем не є родичами та щодо неї з боку представника відповідача вчинявся психологічний та фізичний тиск. Крім того, ОСОБА_2 зареєстрований у квартирі АДРЕСА_2 , якою на праві власності володіє його син. Вважає, що незгода відповідача щодо припинення у зазначений спосіб права власності на 1/6 домоволодіння обумовлена лише його незгодою із сумою компенсації, визначеної судовим експертом.
В судове засідання з`явилися ОСОБА_1 та її представник -адвокат Михалов Д.В. ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить довідка про доставку SMS (а.с.47-48 т.2)
Згідно із п. 2 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи.
Відповідно до ч.13 ст.128 ЦПК України за наявності відповідної письмової заяви учасника справи, який не має офіційної електронної адреси, та технічної можливості, повідомлення про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії може здійснюватися судом з використанням засобів мобільного зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, шляхом надсилання такому учаснику справи текстових повідомлень із зазначенням веб-адреси відповідної ухвали в Єдиному державному реєстрі судових рішень, в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату,час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність осіб, які не з`явилися до суду, оскільки вони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи і від них не надійшло письмове клопотання про відкладення розгляду справи із зазначенням поважності причин.
Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами неможливість спільного володіння та користування майном з відповідачем, а також відповідач не погоджується на отримання компенсації за його частку. 
Такий висновок не відповідає встановленим обставинам та суперечить нормам матеріального та процесуального права.
У силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319,358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.
Відповідно до частини першої статті 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.
Для припинення права на частку в майні на підставі позову інших співвласників достатньо наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першійстатті 365ЦК України обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17, у якій зазначено, що «відсутність конструкції («за наявності одночасно») в статті 365ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника; та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності».
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору довічного утримання, ВРЕ №778439 реєстр №1-389, від 19 лютого 2011 року посвідченого Першою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою належить 4/6 частини домоволодіння АДРЕСА_1 , а ОСОБА_2 1/6 частини зазначеного домоволодіння (т. 1 а.с.27-28).
Згідно довідки КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації»
Дніпропетровської обласної ради від 30 жовтня 2017 року станом на 31 грудня 2012 року в
інвентаризаційній справі за адресою: АДРЕСА_1 містяться відомості про право власності, що належать:
- ОСОБА_1 -1/6 частка на підставі свідоцтва про право на спадщину від 28.03.1996 р., виданого Першою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстром №1-381;
- ОСОБА_2 – 1/6 частина домоволодіння, яка передана йому в рахунок погашення боргу 5930,96 грн (1/6 домоволодіння оцінена у сумі 3750) з прилюдних торгів, що раніше належало ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину, про що зазначено у свідоцтві від 23 травня 2001 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори за реєстром №71605;
-Живолуп О.М. – 4/6 частини на підставі договору довічного утримання від 19 лютого 2011 року, посвідченого Першою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою, за реєстром №1-389. (т.1 а.с. 59)
Зазначені данні також підтверджуються витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 27.05.2019 року, від 23.11.2018 року та від 11.06.2021 року.
Таким чином сторони у справі є співвласниками домоволодіння  АДРЕСА_1 ,  де  ОСОБА_1   на підставі договору довічного утримання та свідоцтва про право на спадщину належить 5/6 часток, а  ОСОБА_2 на підставі свідоцтва від 23 травня 2001 року, посвідченого Першою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою – 1/6 частка. 
Будинок згідно плану має загальну площу 49,2 кв.м та житлову – 26,9 кв.м; складається з двох житлових кімнат площею: 20,0 кв.м, та 6,9 кв.м; кухні площею 9,4 кв.м, санвузла-5,1 кв.м, передпокою-7,8 кв.м.
За висновком судової будівельно - технічної експертизи № 4767/4768/-20 від 12 березня 2021 року виділити 1/6 частку об`єкту нерухомого майна - домоволодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_1 відповідно до часток співвласників 1/6 та 5/6 не можливо. У зв`язку з неможливістю розподілу зазначеного житлового будинку АДРЕСА_1 варіанти виділення 1/6 частки домоволодіння, відповідно до часток співвласників 1/6 та 5/6 часток відсутні. Ринкова вартість 1/6 частки домоволодіння АДРЕСА_1 складає184011 грн. (т. 1 а.с. 118-142).
В травні 2020 року ОСОБА_1 на адресу ОСОБА_2 було направлено пропозицію про продаж належної йому на праві власності 1/6 частки домоволодіння.
Обгрунтовуючи свої позовні вимоги ОСОБА_1 послалася на те, що спірний будинок належав її батькам, вона в цьому будинку проживає з народження. ОСОБА_2 є для неї сторонньою особою, ніяких родинних зв`язків між ними ніколи не існувало, в будинку ніколи не проживав і не намагався вселитися, представник ОСОБА_2 приходив декілька раз до неї з погрозами, з цього приводу вона зверталася до правоохоронних органів. Зазначені обставини нічим не спростовуються.
Відповідно до ст. 183 ЦК України, подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.
Поділ спірного будинку між співвласниками 5/6 та 1/6 часток технічно неможливий, що підтверджується висновком судової будівельно - технічної експертизи № 4767/4768/-20 
Із загальної площі будинку 49,2 кв.м. на частку відповідача припадає 8,3 кв.м. 
Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (частина друга статті 365 ЦК України).
    ОСОБА_1 внесено кошти на депозитний  рахунок  № НОМЕР_1  згідно  квитанції № 0.0.17552898 код квитанції 2007-4534-8333-7201 від 30 червня 2020 року та квитанції 1-1668 К від 14 травня 2021 року рахунок № UA498999980313141206000004629, які відповідають вартості 1/6 частки спірного домоволодіння (184011  грн.). Належні докази про іншу вартість домоволодіння не надані.
З урахуванням встановленого, закріплених в пункті 6 статті 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, апеляційний суд дійшов  висновку про те, що спільне володіння та користування сторонами спірним домоволодінням є неможливим через  те, що співвласники   не є членами однієї сім`ї, а зовсім чужі люди один до одного; частка ОСОБА_2 в 1/6 на яку припадає 8,2 кв.м. є незначною і не може бути виділена в натурі. ОСОБА_2 з часу отримання у 2001 році у власність цієї частини майнане користується ним, не ставив питання про його вселення, визначення порядку користування..
 Докази того, що ОСОБА_2   бере участь у витратах на управління, утримання та  збереженнямайна  відсутні.  Між сторонами склались неприязні стосунки, що підтверджується зверненнями з обох сторін до правоохоронних органів, і що унеможливлює їх спільне проживання.
Інший співвласник ОСОБА_1 , яка володіє і користується спірним домоволодінням, сплачує вартість частки, про що свідчить внесення нею коштів на депозитний рахунок суду. 
Колегія суддів враховує, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що спірне домоволодіння є єдиним житлом відповідача і в разі його відчуження відповідачу буде завдано значної шкоди, зокрема позбавить житла, та дійшла висновку, що право власності ОСОБА_2 на належну йому частку у спірному домоволодінні належить припинити та стягнути із ОСОБА_1 вартість цієї частки за рахунок внесених останньою коштів на депозитний рахунок суду з визнанням за нею права власності на цю частку домоволодіння. За встановлених обставин припинення права власності ОСОБА_2 на належну йому частку у спірному домоволодінні не завдасть істотної шкоди інтересам його та членів його сім`ї.
За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню,а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.
Відповідно до статті 376 ЦПК суд підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до частини 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно ч.ч. 1,10 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно 
розміру задоволених позовних вимог. 
Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, то з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2808,17 грн.

Керуючись ст.ст. 368, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити.
Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 жовтня 2022 року  скасувати.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у спільному майні задовольнити.
Припинити право  власності  ОСОБА_2 на 1/6 частину домоволодіння АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку літ- А-1 загальною площею 49,2 кв.м., житловою площею 26,9 кв.м., гаражу літ. Б, вбиральні літ Г, душу літ.Д.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2    грошову компенсацію вартості 1/6 частини домоволодіння АДРЕСА_1 в розмірі 184011(сто вісімдесят чотири тисячі одинадцять) грн, попередньо внесену ОСОБА_1 на депозитний рахунок № НОМЕР_1 згідно квитанції № 0.0.17552898 код квитанції 2007-4534-8333-7201 від 30 червня 2020 року та квитанції 1-1668 К від 14 травня 2021 року рахунок № НОМЕР_2 .
Визнати заОСОБА_1  право власності на 1/6 частину домоволодіння АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку літ- А-1 загальною площею 49,2 кв.м., житловою площею 26,9 кв.м., гаражу літ. Б, вбиральні літ Г, душу літ.Д.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 2808,17 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 грудня 2022 року.

Судді: