Справа № 161/9363/22  Провадження № 33/802/606/22 	Головуючий у 1 інстанції: Олексюк А. В. 	
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП 	Доповідач: Денісов  В. П.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2022 року                                                                 місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду – Денісов В.П., 
з участю секретаря – Прус Я.А.,
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, – ОСОБА_1 , 
його захисника – адвоката Морозова В.Ю., 
розглянувши у режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника Морозова В.Ю. на постанову судді Луцького місьрайонного суду Волинської області від 13 жовтня 2022 року щодо  ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:
Вказаною постановою  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 коп. судового збору.
Згідно з постановою судді Макарчук В.А. визнаний винним за те, що 12.07.2022 о 08 год 55 хв у с. Гірка Полонка, на вул. Горохівська, він керував транспортним засобом, марки «Audi 80» д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись із судовим рішенням, захисник Морозов В.Ю. оскаржує його з мотивів незаконності і необгрунтованості. Посилається на порушення порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та психологічний і фізичний тиск працівників поліції на  ОСОБА_1 . Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення є неналежним доказом, а поліцейські не роз`яснили особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, права, передбачені ст.268 КУпАП. Стверджує, що у матеріалах справи відсутній відеозапис, що підтверджує процес керування  ОСОБА_1  транспортним засобом. Зазначає, що під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння не були залучені свідки, та особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, не відстороняли від керування автомобілем. З огляду на наведене, просить скасувати постанову судді, а провадження у справі – закрити за відсутністю у діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1  та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Положення ст.280 КУпАП регламентують, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Приписами ст.251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному  законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
На думку апеляційного суду, вказані вимоги закону при винесенні постанови місцевим судом дотримані.
Посилання, викладені в апеляційній скарзі сторони захисту, спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.
Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 12.07.2022 серії ААБ № 075536, 12.07.2022 о 08 год 55 хв у с. Гірка Полонка, на вул. Горохівська,  ОСОБА_1  керував транспортним засобом, марки «Audi 80» д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1).
Протокол про адміністративне правопорушення підписаний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. Зауваження до протоколу відсутні (а.с.1).
У графі протоколу «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення»  ОСОБА_1  власноручно вказав: «Згідний, суворо не карати» (а.с.1).
Таким чином, правопорушник ОСОБА_1 після складання щодо нього протоколу, визнав свою вину у вчиненні правопорушення, яке ставиться йому у провину.
Твердження апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1  є недопустимим доказом, оскільки він складений із порушеннями, не заслуговують на увагу, так як, на переконання апеляційного суду, вказаний протокол складений поліцейським із дотриманням вимог ст.ст.254, 256 КУпАП, а тому є належним і допустимим доказом в розумінні положень ст.251 КУпАП.
Щодо посилань захисника на те, що поліцейські не роз`яснили особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, права, передбачені ст.268 КУпАП, вони є голослівними, оскільки у відповідній графі протоколу: «гр-ну (ці)  ОСОБА_1  роз`яснено його (її) права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, повідомлено, що розгляд справи відбудеться 29.07.2022 о 10 год 00 хв у Луцькому місьрайонному суді» наявний підпис  ОСОБА_1 , що свідчить про ознайомлення правопорушника із його правами (а.с.1).
Також у матеріалах справи наявний висновок № 450 від 12.07.2022 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого  ОСОБА_1  перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.с.2).
В апеляційному суді сторона захисту стверджувала, що працівниками поліції був порушений порядок проведення огляду  ОСОБА_1  на стан алкогольного сп`яніння.
Однак, такі доводи не знайшли свого підтвердження, враховуючи таке. 
Відповідно до змісту ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі Інструкції), якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.
Оскільки у водія ОСОБА_1  були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, працівники поліції мали право запропонувати йому пройти відповідно до встановленого порядку огляд для визначення стану сп`яніння.
Відеофіксацією з нагрудних камер поліцейських стверджується, що на вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння на місці ОСОБА_1  відмовився, а у закладі охорони здоров`я – погодився (а.с.6, час відео: 00:00:08).
Отже, сам  ОСОБА_1  погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, що також спростовує доводи апеляційної скарги у цій частині. 
Під час проведення огляду  ОСОБА_1  у медичному закладі стан його алкогольного сп`яніння підтвердився (а.с.2).
Згідно копії акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння №450 від 12.07.2022 у ОСОБА_1 було досліджено біологічне середовище, зокрема кров та виявлено етанол – 2,4 ‰. Встановлено заключний діагноз – алкогольне сп`яніння середнього ступеню.
А тому суд апеляційної інстанції вважає, що огляд у закладі охорони здоров`я проведений із дотриманням вимог ст.266 КУпАП, з участю поліцейського, тому не може визнаватися недійсним, як про це в апеляційній скарзі просить сторона захисту.
Твердження захисника про відсутність свідків при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не приймаються апеляційним судом до уваги, оскільки такі твердження суперечать положенням ч.4 ст.266 КУпАП, згідно з якими огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. 
Як вбачається з матеріалів справи, огляд  ОСОБА_1 проводився у медичному закладі в присутності поліцейського.
Піддавати вказані докази сумніву у суду апеляційної інстанції немає підстав.
А тому посилання сторони захисту на порушення процедури огляду у медичному закладі є голослівними, оскільки будь-яких заяв чи клопотань після проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не заявляв.
Також не заслуговують на увагу доводи апелянта про відсутність в матеріалах справи акту огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, так як огляд правопорушника було проведено в закладі охорони здоров`я, а не місці зупинки поліцейським із використанням спеціальних технічних засобів.
Оскільки огляд ОСОБА_1 було проведено в закладі охорони здоров`я, тому в матеріалах справи міститься як висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 від 12.07.2022 (а.с.2), так і копія акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 12.07.2022. 
Крім того, в апеляційній скарзі захисник ствердив, що працівники поліції чинили на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, психологічний та фізичний тиск.
Однак, у матеріалах справи відсутні документальні дані про те, що  ОСОБА_1 звертався до відповідних органів із заявами чи скаргами щодо неправомірності дій поліцейських чи працівників медичного закладу.
Не представлено таких доказів і під час апеляційного розгляду. 
Посилання захисника на ту обставину, що в матеріалах справи відсутні відомості про відсторонення  ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, спростовуються наявною у справі розпискою водія ОСОБА_2 про те, що він зобов`язується відсторонити  ОСОБА_1  від керування автомобілем до повного витверезіння останнього (а.с.3).
Що стосується доводів сторони захисту про різницю у часі огляду ОСОБА_1 , які вказані у висновку від 12.07.2022 (09 год 30 хв) та у акті огляду № 450 від 12.07.2022 (09 год 40 хв), то незначна різниця у часі – 10 хв жодним чином не спростовує сукупність вищенаведених доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в тому числі ступінь його алкогольного сп`яніння 2,4‰ та не може бути єдиною і безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у даній справі.
Таким чином, апеляційний суд вважає, доводи апеляційної скарги не спростовують факту керування  ОСОБА_1  транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Проаналізувавши зібрані й досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, вважаю, що винуватість  ОСОБА_1  у порушенні п.2.9(а) Правил дорожнього руху та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є повністю доведеною сукупністю належних та допустимих доказів у розумінні ст.251 КУпАП, які містяться у матеріалах справи. 
А невизнання  ОСОБА_1  своєї вини у вчиненому правопорушенні, суд апеляційної інстанції розцінює як спосіб уникнення ним адміністративної відповідальності.
Апеляційний суд вважає, що накладаючи адміністративне стягнення, суддя, згідно з вимогами ч.2 ст.33 КУпАП, урахував характер правопорушення, дані про особу винного, ступінь суспільної небезпеки вчиненого, конкретні обставини справи та обґрунтовано визначив безальтернативне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, визначене санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.
Враховуючи вищенаведене, підстави для скасування постанови судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні. 
На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника Морозова В.Ю. – залишити без задоволення, а постанову судді Луцького місьрайонного суду Волинської області від 13 жовтня 2022 року щодо  ОСОБА_1  – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Волинського апеляційного суду         В.П. Денісов