ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6944/22 Справа № 210/1993/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Скотар Р.Є. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року                                                                м.Кривий Ріг

Справа № 210/1993/22

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.
суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

сторони:
позивачка -  ОСОБА_1 ,
відповідач –  ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1  ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 серпня 2022 року, яке ухвалено суддею Скотар Р.Є. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 17 серпня 2022 року, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2022  року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. 
Позовна заява мотивована тим, що позивачка проживає разом із дитиною ОСОБА_3 , який є студентом 1-го курсу денної форми навчання за контрактом Державного університету Економіки і технологій економічного факультету. Навчається з 01.09.2021 року по 31.06.2023 рік. 
Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.12.2021 року з відповідача було стягнуто аліменти у розмірі ј частини на період навчання сина. 
З моменту постановлення рішення суду, позивачка отримала аліменти у розмірі 4781,70 грн., але ці витрати не покривають витрат на утримання сина та його навчання. 
Позивачка, як мати, відповідно до Договору про надання освітніх послуг від 30.07.2021 року № ОП-5346/2021 оплачує навчання сина. Нею сплачено 25636,00 грн. Договір на отримання освітніх послуг укладений для сина, з метою отримання освіти та професії. 
Враховуючи викладене, просила суд стягнути з відповідача на свою користь додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що викликані отриманням освіти та розвитку здібностей дитини в сумі 12 818,00 грн.
Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 серпня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.
В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не було враховано обов`язку відповідача брати участь у додаткових витратах на утримання дитини. Судом не було враховано, що фактично суми аліментів, які сплачувалися відповідачем до досягнення дитиною повноліття, не покривали витрати позивачки на утримання сина. При цьому, Договір про надання освітніх послуг від 30.07.2021 року № ОП-5346/2021 укладено для отримання сином професії та ці витрати пов`язані з отриманням освіти та розвитку здібностей дитини, а тому відповідач зобов`язаний сплатити половину таких витрат.
У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, відповідач ОСОБА_2 зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиу на неї, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 є батьком, а ОСОБА_5 - матір`ю, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого Металургійним районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 545 (а.с. 4).
Згідно Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 21.11.2015 року, між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 було укладено шлюб, після реєстрації шлюбу дружина взяла прізвище ОСОБА_7 (а.с.5).
Згідно довідки ОСББ «Домнобудівників 2 корпус 2» № 115 від 05.10.2021 року, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).
30 липня 2021 року між ОСОБА_1 та Державним університетом економіки і технологій було укладено договір № ОП-5346/2021 про надання освітніх послуг ОСОБА_8 (а.с. 7-8).
Відповідно до довідки, виданої Державним університетом економіки і технологій № 07/45-12102 від 27.06.2022 року оплата за навчання здобувача вищої освіти ОСОБА_4 за договором № ОП-5346/2021 від 30.07.2021 року здійснена у розмірі 25 636,00 грн., за період з 09.08.2021 року по 23.06.2022 року (а.с.6).
Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 грудня 2021 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період навчання на денному відділенні Державного університету економіки і технологій у розмірі ј частини від усіх видів його доходів починаючи 10.10.2021 року і до закінчення ним навчання, а саме до 31 червня 2021 року (а.с. 31-32).
Згідно платіжного доручення № 39 від 03.03.2022 року, ОСОБА_2 сплачено аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 у розмірі 4781,70 грн. (а.с.9).
Згідно наказу Товариства з обмеженою відповідальністю «ІБС Сервіс» № 1-К від 04 січня 2018 року, ОСОБА_2 прийнято на посаду інженера з сервісного обслуговування з 05.01.2018 року, з посадовим окладом згідно штатного розпису (а.с.22).
Відповідно до довідки про доходи, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «ІБС Сервіс» від 04 січня 2018 року, ОСОБА_2 за період з жовтня 2021 року по червень 2022 року отримав 116859,19 гривень заробітної плати, з яких, у період з 01.10.2021 року по 30.06.2022 року, сплатив 23517,92 грн. аліментів (а.с.25).
Згідно довідки, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «ІБС Сервіс» від 26.07.2022 року ОСОБА_2 , станом на 07.07.2022 року, переплата по аліментам складає 249,01 грн. (а.с.29).
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності та необгрунтованості, оскільки, у  випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені судом першої інстанції. 
Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частинами першою–третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).
 Згідно із частиною першою статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які утримуються одним з батьків на утримання дитини.
Разом з тим, статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.           
Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання).
При цьому, стаття 199 СК України передбачає лише право на стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання, а не додаткових витрат на повнолітню дитину.
Саме такі висновки щодо застосування статті 185 СК України висловлені в постановах Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15, від 24 липня 2019 року в справі №521/2016/16-ц, від 25 лютого 2020 року в справі №521/4397/17.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що син сторін по справі ОСОБА_4 , з досягненням повноліття ІНФОРМАЦІЯ_4 , має право на стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання, а не додаткових витрат на його утримання.
При цьому, питання стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період навчання на денному відділенні Державного університету економіки і технологій вирішено рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 грудня 2021 року, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі ј частини від усіх видів його доходів починаючи 10.10.2021 року і до закінчення ним навчання, а саме до 31 червня 2021 року (а.с. 31-32), а тому остання не має правових підстав на стягнення в судовому порядку додаткових сум на утримання повнолітнього сина.
Фактично всі доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 серпня 2022 року  - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
       Повне судове рішення складено 14 грудня 2022 року.

Головуючий: 

Судді: