УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №274/5793/21 Головуючий у 1-й інст. Вдовиченко Т. М. 
Категорія 68 Доповідач Галацевич О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді Галацевич О.М.,                
суддів:                  Григорусь Н.Й., Микитюк О.Ю.,
з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.                
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу №274/5793/21 за позовом Органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердичівської міської ради, який діє в інтересах дітей: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 про відібрання дітей від батька без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,
за апеляційною скаргою  ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_4 ,
на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області, ухвалене 21 лютого 2022 року суддею Вдовиченко Т.М. у м. Бердичеві, повний текст рішення складено 21 лютого 2022 року,

в с т а н о в и в :

У вересні 2021 року орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердичівської міської ради, який діє в інтересах дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , звернувся в суд із позовом, у якому просив відібрати дітей від батька ОСОБА_4 без позбавлення його батьківських прав та передати їх для подальшого влаштування органу опіки та піклування - виконавчого комітету Бердичівської міської ради. Стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей по 1500 грн на кожну дитину, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, шляхом перерахування коштів на особові рахунки дітей, які будуть відкриті у відділенні Ощадного банку України.
В обґрунтування позову зазначив, що відповідач є батьком дітей: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_4 померла мати дітей, після смерті якої діти проживали з батьком в с. Новий Солотвин Бердичівського району, а з 2015 року родина проживає в м. Бердичеві в частині житлового будинку, який діти успадкували після смерті матері. 
23.08.2016 діти залишилися без піклування батька, тому представниками відділу поліції, закладу охорони здоров`я і служби у справах дітей було складено акти про знайдених дітей, а 02.09.2016 діти були влаштовані до Комунальної установи "Обласний центр соціально - психологічної реабілітації" Сонячний дім". У вересні 2016 року орган опіки та піклування звертався до суду з позовом про позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно дітей за ухилення від виконання батьківських обов`язків, однак, рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20.02.2017, залишеним в силі ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 11.04.2017, у задоволенні позову було відмовлено. 
В 2017 році дітей повернуто батькові, яких знову було поставлено на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах. У червні 2021 року діти зняті з обліку у зв`язку з усуненням умов та обставин, які стали підставою перебування на обліку. 
18.08.2021 з Бердичівського РВП до міської служби у справах дітей виконавчого комітету Бердичівської міської ради надійшло повідомлення про те, що діти ОСОБА_3 та ОСОБА_1 17.08.2021 о 18 годині вийшли з будинку та не повернулися до дому. Працівниками Бердичівського РВП дітей було знайдено та доставлено до відділку поліції для з`ясування обставин справи. У ході бесіди з дітьми було встановлено, що діти не бажають повертатися додому у зв`язку із вчиненням батьком ОСОБА_4 відносно них фізичного та психологічного насильства, а саме: останній б`є, лається, називає дітей образливими словами, зловживає спритними напоями та не дозволяє нікому розповідати, що діється у них вдома. Просили захистити їх і влаштувати будь-куди, тільки не повертати до батька. 19.08.2021 органом опіки та піклування виконавчим комітетом Бердичівської міської ради прийнято рішення №234 "Про негайне відібрання дітей від батька у зв`язку із загрозою їх життю та здоров`ю, звернення до суду з позовом про відібрання дітей від батька без позбавлення батьківських прав".
25.08.2021 року до міської служби у справах дітей виконавчого комітету Бердичівської міської ради звернувся неповнолітній ОСОБА_11 із заявою, у якій повідомив про факти вчинення відповідачем ОСОБА_4 відносно нього фізичного та психологічного насильства. У заяві дитина просила влаштувати його у притулок, захистити від батька. 26.08.2021 року органом опіки та піклування - виконавчим комітетом Бердичівської міської ради прийнято рішення №241 "Про негайне відібрання дитини від батька у зв`язку із загрозою її життю та здоров"ю, звернення до суду з позовом про відібрання дитини від батька без позбавлення батьківських прав".
Окрім того, орган опіки і піклування вказав, що відповідач ніде не працює, живе за кошти, які отримує на дітей, а тому вважає за доцільне стягувати з нього аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі по 1500 грн на кожну дитину.
Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21 лютого  2022 року позов задоволено. Відібрано дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від їх батька ОСОБА_4 без позбавлення його батьківських прав та передано їх для подальшого влаштування органу опіки та піклування - виконавчому комітету Бердичівської міської ради Житомирської області. Стягнуто з ОСОБА_4 аліменти на утримання дітей у розмірі по 1500 грн, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на кожну дитину окремо, шляхом перерахування коштів на особові рахунки дітей, які будуть відкриті у відділенні Ощадного банку України, починаючи з 08.09.2021 і до досягнення кожною дитиною повноліття. Допущено негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Вирішено питання розподілу судових витрат.
В апеляційній скарзі ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позовних вимог.
Зазначив, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовної заяви, посилаючись на усні пояснення дітей, свідків та документи, які здебільшого були складені позивачем у справі. Зокрема, під час судового розгляду не проводилися жодні експертні незалежні дослідження щодо стану дітей та їх психоемоційного стану, бажання або не бажання дітей проживати з батьком. 
Також вказав, що серед матеріалів відсутні будь-які докази фізичного та психологічного тиску з боку батька на дітей, а саме, що відповідач застосовував силу до своїх дітей і ображав їх. Єдиними доказами поганого відношення батька до своїх дітей на погляд суду, є свідчення дітей та сусідів, які нічим не підтверджені.
На його думку, суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, фактично порушив принцип змагальності сторін та не взяв до уваги докази, долучені відповідачем до матеріалів справи, а саме: довідку-характеристику від 28.09.2021, з якої вбачається, що ОСОБА_4 не є конфліктною особою та будь-яких скарг стосовно нього не надходило; характеристики дітей з ЗОШ №6 за №№ 55а-1, 55а-2, 55а-3 від 31.08.2021, які свідчать, що батько виховує дітей з мачухою і дітям приділяє належну увагу; довідки про те, що відповідач на обліку у нарколога не перебуває та не звертався за психіатричною допомогою; чеки про купівлю дітям ліків. Також не взято до уваги те, що батько сплачував усі операції сину ОСОБА_1 та після операцій, починаючи з 2016 року, проходив із ним реабілітацію, яка тривала 6 років.
Окрім того, зазначив, що судом було проігноровано клопотання ОСОБА_4 про допит свідків, які б могли розповісти про ставлення батька до дітей та, взагалі, про сімейне життя останніх, оскільки врахування лише позиції позивача свідчить про однобокий розгляд справи.
Вважає, що позивачем не надані безспірні та достатні докази винної поведінки та свідомого нехтування відповідачем батьківськими обов`язками, які б свідчили про ухилення ним від виховання дітей і, як наслідок, необхідність відібрання у батька дітей без позбавлення батьківських прав, а тому таке відібрання не буде відповідати меті цього заходу, а саме, захисту інтересів дітей та стимулювання батьків до належного виконання своїх обов`язків.
Також вказав, що після винесення рішень №234 від 19.08.2021 та №241 від 26.08.2021 "Про негайне відібрання дітей від батька у зв`язку із загрозою їх життю та здоров`ю, звернення до суду з позовом про відібрання дітей від батька без позбавлення батьківських прав" позивач мав передати матеріали прокурору, щоб той, у відповідності до абз. 3 ч.2 ст. 170 СК України, звернувся до суду з відповідним позовом в інтересах дітей. Однак, нехтуючи законодавчо визначеною процедурою, з перевищенням своїх владних повноважень, позивач звернувся до суду про відібрання дітей. Разом із цим, суд першої інстанції проігнорував дану обставину, що також є грубим порушенням ч.2 ст. 175 та пп.1 ч.4 ст. 185 ЦПК України та безумовною підставою для скасування рішення суду.
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.
В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримав із наведених у ній підстав. Зазначив, що його довіритель ОСОБА_4 знає про розгляд справи. Він, як представник, наділений правом представляти інтереси свого довірителя в суді, оскільки з березня 2022 року останній перебуває за кордоном.
Належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи позивач в судове засідання не з`явився, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у його відсутність, що відповідає положенням ч. 2 ст. 372 ЦПК України.
Заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до ст.32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Статтею 51 Конституції України проголошено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Принципом 6 Декларації прав дитини (Резолюція 1386 (XIV) Генеральної Ассамблеї ООН від 20.11.1959 року) передбачено, що для повного і гармонійного розвитку своєї особистості дитина потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під піклуванням і відповідальністю своїх батьків і, безперечно, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Згідно з ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Статтею 150 СК України встановлено, що обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, до яких, серед інших, належить і обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до ч.1 ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.
Згідно з ч.1 ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Згідно статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу (ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва), а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.
У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.
При задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину.
Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.
У п. 16 Постанови Пленуму від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» Верховний Суд України роз`яснив, що жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо.
Закон України «Про охорону дитинства» визначає: ст. 11 - кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Стаття 12 - виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї. Стаття 14 - діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.
У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні.
Згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради № 789-X11 від 27 лютого 1991 року в усіх випадках щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію.
Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
У додатку до Рекомендації Rec(2005)5 Комітету міністрів, прийнятої 16 березня 2005 року, перелічено основні принципи забезпечення прав дітей. Зокрема, ці принципи передбачають таке: сім`я є природним середовищем для розвитку і забезпечення добробуту дитини, і головну відповідальність за виховання та розвиток дитини покладено на батьків; наскільки це можливо, мають вживатися профілактичні заходи з підтримки дітей і сімей з урахуванням їхніх особливих потреб; встановлення опіки над дитиною має залишатися винятком, і головною метою такого заходу є захист інтересів дитини.
Стаття 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини і громадянина проголошує, що кожен має право на повагу до свого сімейного життя.
Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Як відзначив Європейський суд з прав людини (справа "Савіни проти України") право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8. Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не "згідно із законом", не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися «необхідним у демократичному суспільстві".
Визначаючи, чи було конкретне втручання "необхідним у демократичному суспільстві", суд повинен оцінити - у контексті всієї справи загалом - чи були мотиви, наведені на виправдання втручання, доречними і достатніми для цілей пункту 2 статті 8 Конвенції і чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів, як цього вимагає стаття 8.
У цій же справі Європейський суд з прав людини також відзначив, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. 
Відповідно до ч.4 ст.170 СК України, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину.
Як передбачено ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. 
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмірі аліментів у твердій грошовій сумі. 
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4  є батьком дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвами про народження (т.1 а.с. 6-8). 
Мати дітей ОСОБА_12 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть від 24.01.2014 (т.1 а.с.10).
Згідно Акту проведення оцінки рівня безпеки дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 18.08.2021, з його слів встановлено, що батько вчиняє психологічне та фізичне насильство, п`є. Дитина категорично не хоче повертатися до тата, проситься жити в інтернаті (т.1 а.с. 11-15).
Згідно Акту проведення оцінки рівня безпеки дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від 18.08.2021, з її слів встановлено, що батько вчиняє психологічне та фізичне насильство, п`є. Дитина категорично не хоче повертатися до тата, проситься жити в інтернаті (т.1 а.с. 16-20).
Згідно Акту проведення оцінки рівня безпеки дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від 25.08.2021, з його слів встановлено, що батько вчиняє психологічне та фізичне насильство. Дитина категорично не хоче повертатися до батька у зв`язку з небезпекою (т.1 а.с. 21-25).
Зі змісту заяви від 25.08.2021, написаної ОСОБА_13 на ім`я в.о. начальника міської служби у справах дітей вбачається, що дитина просить захистити його від батька ОСОБА_4 , який вчиняє над ним психологічне та фізичне насильство протягом багатьох років. Зазначає, що він не хоче повертатися до батька, просить влаштувати його в притулок до брата та сестри (т.1 а.с.26).
Згідно протоколу бесіди від 25.08.2021 з ОСОБА_14 , яка є рідною тіткою відповідача, встановлено, що її племінник ОСОБА_4 живе скритно, дітям заборонив спілкуватися з родичами, залякав дітей, щоб нічого не розповідали, що відбувається вдома. Дітей бачила в школі, вони були налякані та схвильовані. Просить забрати дітей від батька та захистити їх, батько живе за рахунок дітей і в дитячий хаті (т.1 а.с.27).
 Зі змісту повідомлення начальника Бердичівського районного відділу поліції ГУНП в Житомирській області від 18.08.2021 направленого на ім`я в.о. начальника міської служби у справах дітей виконавчого комітету Бердичівської міської ради вбачається, що 17.08.2021 до відділу поліції надійшло повідомлення від ОСОБА_15 про те, що о 18 год. 00 хв. з будинку вийшло двоє дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , які не повернулися. При встановленні місця перебування дітей було встановлено, що діти покинули дім та не бажали повертатися по причині того, що батько дітей періодично вчиняє психологічне, фізичне та економічне насильство відносно них, що і в черговий раз відбулося увечері. Діти перебувають у напруженому психологічному стані, виглядають розгубленими (т.1 а.с.28).
Рішенням виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області від 19.08.2021 вирішено відібрати дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від батька ОСОБА_4 у зв`язку з виникненням загрози життю та здоров`ю дітей (т.1 а.с.29). 
Рішенням виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області від 26.08.2021 вирішено відібрати дитину: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від батька ОСОБА_4 у зв`язку з виникненням загрози життю та здоров`ю дитини (т.1 а.с. 30-31). 
Також, судом першої інстанції встановлено, що наказами Служби у справах дітей виконавчого комітету Бердичівської міської ради від 01.12.2015 №145 та від 17.05.2017 №67 поставлено на облік дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по причині ухилення батька від виконання батьківських обов`язків (т.1 а.с. 32-33).
11.06.2021 відповідно до наказу міської служби у справах дітей виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області №69 дітей знято з обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах у зв`язку з усуненням умов та обставин, які стали підставою для перебування на обліку (т.1 а.с.35).
Згідно проведеної 18.08.2021 бесіди з ОСОБА_3 , 2007 року народження, встановлено, що 17.08.2021 о 19 год. вони разом із братом ОСОБА_1 пішли з дому, оскільки батько хотів їх вдарити. Ночували в під`їзді багатоповерхівки. Поліція 18.08.2021 в 07-28 виявила дітей. ОСОБА_3 пояснила, що додому не повернеться, оскільки батько часто вчиняє фізичне та психологічне насильство, хоче щоб його позбавили батьківських прав (т.1 а.с.36).
18.08.2021 проведено бесіду з  ОСОБА_1 , 2010 року народження, який пояснив, що 17.08.2021 о 19 год. 00 хв. він з сестрою пішли з дому, оскільки батько хотів їх вдарити. Ночували в під`їзді багатоповерхівки. Поліція 18.08.2021 в 07-28 виявила дітей. ОСОБА_1 пояснив, що додому не повернеться, оскільки батько часто вчиняє фізичне та психологічне насильство, хоче щоб його позбавили батьківських прав (т.1 а.с.37).
18.08.2021 також було проведено бесіду з ОСОБА_4 , який повідомив, що напередодні 16.08.2021 він тиждень був в с. С. Солотвин, приїхав 16.08.2021 і попросив доньку ОСОБА_3 дати кролям їсти, вона з ОСОБА_1 пішла і не повернулася. Повідомив, що сварився на ОСОБА_3 , щоб вона не ходила гуляти. Старший син ОСОБА_2 показав куди пішли діти. Він прийшов до квартири на 2-му поверсі по АДРЕСА_1 , господарі його не пустили. Він повернувся додому, потім дітей пішла шукати його дружина, яка й зателефонувала до поліції (т.1 а.с.38).
Згідно висновку оцінки потреб сім`ї від 26.08.2021 встановлено, що діти зазнали психологічного насильства з боку батька (т.1 а.с.56-57).
Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження 42021062340000041 від 30.08.2021, правова кваліфікація кримінального правопорушення ст.126-1 КК України, короткий виклад обставин: під час вивчення матеріалів перевірки, по зверненню ОСОБА_14 , зареєстрованого в журналі єдиного обліку Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області за ЖЄО № 13933 від 18.08.2021 встановлено, що 17.08.2021 близько 18,00 год. двоє дітей, ОСОБА_3 , 2006 року народження, та ОСОБА_1 , 2010 року народження, пішли з дому за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку із вчиненням батьком ОСОБА_4 відносно них систематичного домашнього насильства (т.1 а.с.126). 
Наказом від 27.08.2021 №91 Міської служби у справах дітей виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області поставлено ОСОБА_3 , 2006 року народження, ОСОБА_2 , 2007 року народження, ОСОБА_1 , 2010 року народження, на первинний облік дітей, які залишились без батьківського піклування, дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування (т.1 а.с.123).
Зі змісту психолого-педагогічної характеристики на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вбачається, що дівчинка перебуває в обласному центрі "Сонячний дім" з 01.09.2021. За цей час проявила себе як ввічлива, доброзичлива та щира дівчина, швидко адаптувалася до нових умов. Ставлення до навчання позитивне, завдання виконує охайно, старається при виконанні роботи. Емоційно дитина прив`язана до братів. Для дівчинки дуже цінними є увага та турбота, а також вона має потребу в емоційній підтримці та розумінні з боку дорослих (т.1 а.с.90).
Зі змісту психолого-педагогічної характеристики на дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вбачається, що дитина перебуває в обласному центрі "Сонячний дім" з 01.09.2021. За цей час проявив себе як ввічливий, дещо стриманий хлопець, який швидко адаптується до нових умов. Ставлення до навчання позитивне. До дорослих ставиться з повагою, ввічливий до спілкування. Емоційно дитина прив`язана до сестри і брата. Дитина потребує любові та емоційної підтримки з боку дорослих (т.1 а.с.91).
Зі змісту психолого-педагогічної характеристики на дитину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що дитина перебуває в обласному центрі "Сонячний дім" з 01.09.2021. За цей час проявив себе як ввічливий, спокійний, товариський хлопчик, який швидко адаптувався до нових умов. У стосунках з однолітками налаштований доброзичливо. З дорослими спілкується на культурному рівні. Емоційно дитина прив`язана до сестри і брата. Серед життєвих цінностей пріоритетним є сім`я, здоров`я, безпека. Дитина потребує любові та емоційної підтримки з боку дорослих (т.1 а.с.92).
Відповідно до копії посвідчення серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 , 2010 року народження, є дитиною - інвалідом (т.1 а.с.99). 
Наказом від 01.09.2021 №30 Комунальної установи "Обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей "Сонячний дім" Житомирської обласної ради, дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 поставлено на облік державного забезпечення з 01.09.2021 (т.1 а.с.122). 
Зі змісту довідок від 02.09.2021 №230, від 09.09.2021 №244, від 01.11.2021 №322 та 05.11.2021 №332, виданих в.о. директором центу "Сонячний дім", вбачається, що за період перебування дітей у центрі їх батько ОСОБА_4 відвідував таких 02.09.2021, 09.09.2021, 01.11.2021 та 05.11.2021. Батько цікавився життям та здоров`ям дітей, приносив ортопедичне взуття, мобільний телефон, гостинці та ліки. Але діти з батьком спілкуватися відмовлялися. Лише 05.11.2021 діти погодилися на зустріч з батьком, але на короткий термін. У розмовах з працівниками центру ОСОБА_4 виявляв бажання забрати дітей до дому (т.1 а.с.94, 96-98).
З відповіді від 17.11.2021 №344, направленої на ім`я в.о. начальника Бердичівської міської служби у справах дітей встановлено, що за період перебування дітей в центрі "Сонячний дім", їх батько ОСОБА_4 відвідував дітей 02.09.2021, 09.09.2021, 01.11.2021 та 05.11.2021. Діти навідріз відмовилися від зустрічі з батьком. Після спілкування директора і психолога з дітьми, діти погодилися на короткочасне побачення, яке відбулося 05.11.2021. Проте розмова не склалася, позаяк діти нічого не говорили та й батько не дуже намагався розмовляти. В кінці цієї "німої сцени" ОСОБА_1 сказав батькові, що він не його син і батько для них ніхто, а просто стороння людина (т.1 а.с.117-118).
Як вбачається з довідки від 01.09.2021 №71, виданої Управлінням сім`ї та соціального захисту населення, ОСОБА_4 знаходиться на обліку в Бердичівському МУПСЗН і отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям, за період з січня 2021 року по серпень 2021 року отримав допомогу в розмірі 58339,02 грн (т.1 а.с.120).
Згідно довідки від 01.09.2021 №72, ОСОБА_4 за період з січня 2021 року по серпень 2021 року отримав 19720,40 грн державної допомоги дітям з інвалідністю (т.1 а.с. 121).
Як вбачається з довідки характеристики від 28.09.2021 відносно ОСОБА_4 , наданої дільничним офіцером поліції ОСОБА_20 , відповідач за місцем проживання характеризується з посередньої сторони, не є конфліктною особою, скарг від сусідів не надходило. Аналогічна довідка видана 06.11.2021 року дільничним офіцером поліції В. Совінським (т.1 а.с.86, 89). 
Окрім того встановлено, що рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20.02.2017 у цивільній справі №274/4782/16-ц відмовлено у задоволенні позовних вимог органу опіки та піклування Бердичівської міської ради в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів, виселення, зняття з реєстрації. Попереджено ОСОБА_4 про необхідність змінити ставлення до виховання малолітніх дітей, належним чином виконуючи в подальшому обов`язки щодо виховання та утримання дитини, передбачені сімейним законодавством. На орган опіки та піклування Бердичівської міської ради покладено контроль за виконанням ОСОБА_4 батьківських обов`язків відносно малолітніх дітей: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (т.1 а.с. 43-45).
Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 11.04.2017 апеляційну скаргу органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області відхилено, а рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20.02.2017 залишено без змін (т.1 а.с.46-47). 
Також під час розгляду справи в суді першої інстанції було допитано свідків. Зокрема, допитана в судовому засіданні ОСОБА_3 , 2006 року народження, в присутності представника міської служби у справах дітей ОСОБА_21 та практичного психолога КУ "Обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей "Сонячний дім" Житомирської обласної ради Кушнірук Т.І., суду пояснила, що вона та її брати хочуть попасти в прийому родину, бо батько їх б`є. Б`є руками, ногами, о 24 годині ночі посилає їх за пивом. Коли їх батько та мачуха були в с. Старий Солотвин , то вона з братами були 8 днів вдома самі. Минулого року батько замахувався до неї ножем, він був в стані алкогольного сп`яніння, він постійно до них кричить і може вдарити, якщо вони не так щось зробили. Бив її кулаками, тягав за волосся. Одного разу, коли ОСОБА_1 ходив на вулиці біля хати, то батько вдарив його в груди, так, що ОСОБА_1 трохи не задихнувся. На день народження ОСОБА_2 , батько погрожував йому та говорив, що вб`є його. Коли вони сідали їсти, то батько та мачуха насипали собі більше, а їм з братами менше, собі купували солодощі, а їм не давали. Батько не пускав її гуляти на вулицю та погрожував, що її там зґвалтують. Коли її мачуха була вагітна, то батько її теж бив, бо вона не хотіла йти по горілку, також погрожував їй ножем. Говорив, що вб`є її маленьку сестричку, оскільки вона плакала та заважала йому. Батько говорив, що кошти на них не отримує, хоча кошти, які він на них отримував він витрачав на горілку, пиво та шампанське. Коли до ОСОБА_1 приходила вчителька, то він ховався у шафі. Також батько постійно бив ОСОБА_1 . Протягом тривалого часу батько ніде не працює, постійно дивиться телевізор і лежить на дивані. Вона самостійно прала речі собі та братам. Вказала, що категорично не бажає повертатися до батька, бо боїться його, хоче попасти в прийомну родину, де до неї будуть добре ставитися.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_2 , 2007 року народження, в присутності представника міської служби у справах дітей ОСОБА_21 та практичного психолога КУ "Обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей "Сонячний дім" Житомирської обласної ради ОСОБА_24 , суду пояснив, що батько його постійно бив, одного разу розбив об нього дошку на якій пишуть, бо він не хотів йти по пиво, це було минулого літа, бив по голові. Мачуху бив ногами в живіт, коли та була вагітна. Вказав, що йому було страшно втікати разом із ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , оскільки батько погрожував, що відправить їх до психіатричної лікарні і вб`є їх, коли він йшов шукати ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , то взяв із собою ножа. Вказав, що повертатися до батька не хоче, бо він постійно б`є його. Коли батько з мачухою були в селі Ст. Солотвин , то він з сестрою та братом 10 днів були самі вдома, в них було лише 50 грн на хліб. Лера втікла, бо батько хотів її побити. Батько дуже бив ОСОБА_1 . Зазначив, що категорично не хоче повертатися до батька, одного разу вони вже дали йому шанс виправитися, однак, він його не виправдав. Додатково вказав, що батько ніде не працює, лежить цілий день на дивані і п`є пиво, заставляє їх ходити до магазину та купувати йому пиво, горілку, шампанське, щоб він міг пити кожен день.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_1 , 2010 року народження, в присутності практичного психолога КУ "Обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей "Сонячний дім" Житомирської обласної ради ОСОБА_24 , пояснив, що батько дійсно бив його, брата та сестру. Батько бив його в спину кулаками, бив також ногами по спині та в живіт, над ОСОБА_3 знущався, погрожував її зарізати ножем. Коли ОСОБА_2 відмовився йти по пиво, то батько взяв дошку і кинув йому на руку. Батько також заставляв його пити пиво і кусав його за праву ногу. Коли його мачуха була вагітна, то батько бив її по животі. Батько погрожував їм постійно. Він втікав з ОСОБА_3 , щоб попасти в прийомну родину. Хоче , щоб батька наказали, за знущання над ними. Зазначив, що батько ніде не працював, постійно дивився телевізор і пив горілку за їх кошти. Батько їх бив просто так, нічого не пояснював і сміявся з цього. Він забороняв їм спілкуватися з іншими людьми, погрожував вивести їх в ліс, брав ножиці в руки, замахувався на ОСОБА_3 , коли йому зробили операцію, то він погрожував його закопати. Він не хоче давати батькові другий шанс та повертатися до нього. Під час зустрічі з батьком у центрі "Сонячний дім" у нього була така образа на нього, що він йому сказав, що той більше не його батько. Якби йому зараз довелося зустрітися з батьком, то він би попросив, щоб той від нього відмовився. 
Свідок ОСОБА_30 (психолог) у судовому засіданні пояснила, що 18.08.2021 вона познайомилася з дітьми ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , діти були налякані, боялися зустрітися із батьком, категорично не бажали йти на контакт з ним, хвилювалися за брата ОСОБА_2 . Діти розповідали як батько жорстоко з ними поводився, психологічно на них тиснув. Після того, як ОСОБА_2 залишився у лікарні, він не йшов на контакт, був стриманий, однак 25.08.2021 ОСОБА_2 розповів, що йому також погрожував батько, розповів, що останній його бив, тому він не хоче повертатися до дому. У лікарні діти були спокійні, підтримували один одного.
 Свідок ОСОБА_14 (тітка відповідача) у судовому засіданні 20.12.2021 суду пояснила, що відповідач її племінник. П`ять років тому був суд щодо позбавлення його батьківських прав відносно дітей, йому дали шанс, однак він його не виправдав. Вказала, що з самого народження дітей він над ними знущається фізично та психологічно, він живе лише за дитячі гроші, пропиває їх, обіцяв, що не буде пити, однак продовжує вживати спиртне. Влітку відправляв дітей в інтернати, бо так йому було зручно. Два роки тому відповідач заборонив їй приходити до дітей. Їй відомо, що він погрожує дітям вбивством. Діти постійно хотіли їсти. Про втечу дітей вона дізналася від працівників поліції. Вона дійсно провідувала їх у лікарні. Зазначила, що дітей потрібно спасати від такого батька.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_31 суду пояснив, що він є сусідом відповідача. З 2017 року, після того як відбувся суд щодо позбавлення батьківських прав відповідача відносно дітей, останній став вести скритний спосіб життя, він став набагато хитрішим. Дітей взагалі перестав випускати на прогулянки, діти стали пасивні, бояться батька, він їм заборонив спілкуватися зі сторонніми особами, з ним також, хоча до цього діти були привітні, веселі. Зазначив, що відповідач дуже специфічна людина, він вміє обманювати людей, він ніколи не був гарним батьком для дітей, він ніде не працює, нічим не займається. Йому через стінку чути крики відповідача до дітей. Останні п`ять років діти залякані.
Ухвалюючи рішення про відібрання дітей від батька без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог, встановлення обставин про вчинення відповідачем щодо дітей фізичного та психологічного насильства протягом тривалого часу, що призвело до втечі дітей з дому та не бажання повертатися до батька.
Вирішуючи спір, суд звернув увагу на поведінку відповідача, а саме на те, що з 2017 року і по даний час останній не працює,  живе  лише за кошти, які отримує на дітей.  З 2017 року своєї поведінки  по відношенню до дітей на краще не змінив: продовжує вживати алкогольні напої, купуючи їх за кошти, які отримує на дітей та заставляючи дітей купувати такі алкогольні напої.  В судовому засіданні відповідач вказував, що зробив дітям послугу, забравши їх до себе, після смерті їх матері та оформивши на них частину будинку, яка належала покійній, зазначив, що він не буде вибачатися перед дітьми за свою поведінку, оскільки підстав для вибачення він не вбачає, виховував дітей правильно та як вважав за потрібне. Тому, суд вважав, що всі обставини свідчать про те, що відповідач свідомо не бажає визнавати свої помилки, які допускав по відношенню до дітей, поводячись з ними жорстоко, погрожуючи їм вбивством, лупцюючи їх безпідставно. Відповідач не бажає дослуховуватися до думки дітей, навпаки, він тлумачить їх слова на свою користь та з вигодою для себе, прикладом чого є слова ОСОБА_1 , який сказав батькові при зустрічі, що "він не його син і батько для них ніхто, а просто стороння людина", однак відповідач скористався словами дитини та, з метою не сплачувати на його утримання аліменти в подальшому, просив суд призначити по справі судово - генетичну експертизу щодо визначення батьківства відносно ОСОБА_1 , всі ці дії відповідача котрий раз свідчать про його моральні якості та відношення до дітей. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, оскільки розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин, застосував норми матеріального права, повно та всебічно з`ясував обставини справи, дослідив докази і надав їм належну оцінку. 
Посилання у апеляційній скарзі на порушення принципу змагальності сторін суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки відповідач не був позбавлений можливості подати суду першої інстанції усі наявні у нього докази у відповідності до ч. 3 ст. 83 ЦПК України, а також заявити клопотання про допит свідків відповідно до ч. 1 ст. 91 ЦПК України. 
Суд надав оцінку всім доказам, у тому числі, які були долучені ОСОБА_4 до відзиву на позовну заяву та надані у порядку визначеному процесуальним законодавством. В той же час, доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст.89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.
Слід зазначити, що надані ОСОБА_4 докази, долучені до відзиву на позовну заяву (т.1 а.с. 78-107) та на які посилається представник відповідача у апеляційній скарзі, не спростовують висновку суду, який відповідає якнайкращим інтересам дітей. 
Посилання представника відповідача на недоведення позивачем фізичного та психологічного тиску з боку батька на дітей, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки належними, допустими, а також достатніми доказами, які підтверджують такі обставини, є: пояснення дітей, які досягли віку, з якого можуть висловити свою думку з приводу заявленого спору та були опитані в суді першої інстанції в присутності представника служби у справах дітей т а практичного психолога; показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_31 та ОСОБА_30 (психолога); письмові докази, надані позивачем. 
Отже, суд врахував думки дітей, які в судовому засіданні заявили, що не бажають проживати з батьком з огляду на його негативну поведінку та жорстоке відношення до них, застосування фізичного та психологічного насильства. Сумнів у цих поясненнях у колегії суддів не виникає, оскільки такі підтверджуються іншими доказами, яким суд першої інстанції надав належну оцінку.
Посилання на те, що позов до суду про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав, відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 170 СК України, мав пред`явити саме прокурор є безпідставними, оскільки таким правом, згідно абз. 2 ч. 2 цієї статті, наділений також орган опіки та піклування. 
Клопотань про призначення у справі судової психологічної чи іншої судової експертизи відповідач та його представник не заявляли, а тому доводи апеляційної скарги про відсутність у справі експертних незалежних висновків щодо стану дітей, їх психоемоційного стану, бажання або небажання проживати з батьком є безпідставними та такими, що на правильність ухваленого рішення не впливають.
Також, суд правильно відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про допит свідків, оскільки таке було заявлено з порушенням строків, визначених процесуальним законодавством і поважних причин для поновлення такого строку відповідач суду не навів. З огляду на це, суд апеляційної інстанції також не вбачає підстав для задоволення такого клопотання. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду, що відібрання дітей у батька без позбавлення батьківських прав буде відповідати якнайкращим інтересам дітей, забезпечуватиме їх розвиток у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, а доводи апеляційної скарги про протилежне вважає безпідставними, оскільки в судовому засіданні діти підтвердили, що батько вчиняв відносно них фізичне та психологічне насильство, внаслідок чого вони бояться свого батька і не бажають повертатися до нього, просять влаштувати їх у притулок або прийомну сім`ю. Окрім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_4 у березні 2022 року покинув територію України, як пояснив його представник з метою убезпечити його нову сім`ю від військової агресії, проте назад в Україну, де перебувають його діти від першого шлюбу, не повернувся.
Дійшовши висновку про наявність підстав для відібрання дітей без позбавлення батьківських прав, суд першої інстанції дійшов також правильного висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей та передачу їх органу опіки і піклування.
Інші наведені у апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції, не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального та процесуального права. Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно надав оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному окремому доказу, а підстави їх врахування чи відхилення є мотивованими (частина третя статті 89 ЦПК України).
Рішення суду є законним і обґрунтованим, підстав для його скасування суд апеляційної інстанції не вбачає. 
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , залишити без задоволення, а рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21 лютого 2022 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий          Судді

Повний текст постанови складений 30 вересня 2022 року.