ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
8 вересня 2022 року 
м. Київ
справа № 686/3290/18
провадження № 51-4490км21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального
суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,  
суддів                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового
засідання                             ОСОБА_4 ,
прокурора                           ОСОБА_5 ,
захисника                            ОСОБА_6 , 
засудженої                          ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги засудженої ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_6 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 травня 2019 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 7 липня 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12017240000000207, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Оріхівка Старокостянтинівського району Хмельницької області, жительки АДРЕСА_1 , такої, що судимості не має,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком районного суду ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років. 
Згідно з вироком суду 17 вересня 2017 року ОСОБА_7 , прослідувала за ОСОБА_8 з території ринку по Львівському шосе у м. Хмельницький до місця проживання останньої ( АДРЕСА_2 ), та приблизно о 16:45, перебуваючи у під`їзді будинку, реалізуючи свій умисел направлений на позбавлення життя, який виник на ґрунті особистих неприязних відносин, пов`язаних із обміном валюти, завдала ножем, який заздалегідь підготовила, ОСОБА_8 одного удару по передній поверхні грудної клітки справа, чим спричинила тяжке тілесне ушкодження, удари по задні поверхні шиї зліва та справа, а також по іншим частинам тіла, спричинивши колото-різані рани на задній поверхні шиї справа та передній поверхні грудної клітки зліва, різаної рани на тильній поверхні лівої кисті, на задній поверхні лівого ліктьового суглобу, на долонній поверхні пальців лівої кисті, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень. 
Від отриманого тілесного ушкодження у виді колото-різаного проникаючого поранення передньої поверхні грудної клітки справа з ушкодженням верхньої частки правої легені та грудної частини аорти, яке призвело до гострої крововтрати (в правій плевральній порожнині приблизно 1 800 мл крові), потерпіла ОСОБА_8 померла. 
Апеляційний суд залишив без задоволення апеляційні скарги засудженої та її захисника, а вирок суду – без зміни.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі з доповненнями засуджена, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, просить скасувати судові рішення і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Стверджує, що до вбивства потерпілої вона не причетна та місці події не була, а вирок суду не відповідає вимогам ст. 370 КПК, оскільки ґрунтується на недопустимих доказах, які також не доводять її винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Також, на думку засудженої, при ухваленні вироку судом було порушено таємницю наради суддів. Апеляційний суд не перевірив докази, достовірність яких оспорювалась стороною захисту, та залишивши апеляційні скарги без задоволення, не зазначив підстав, з яких визнав їх необґрунтованими, тому рішення суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК.
У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, просить скасувати судові рішення і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. На думку захисника в основу вироку покладено недопустимі докази, які, також, не підтверджують винуватість ОСОБА_7 у вчиненні вбивства потерпілої. Крім того, апеляційний розгляд здійснено за відсутності захисника ОСОБА_9 та судом безпідставно відмовлено стороні захисту в задоволенні клопотання про виклик експертів для роз`яснення висновків. Ухвала не відповідає вимогам ст. 419 КПК, оскільки суд не надав вичерпних відповідей на доводи сторони захисту щодо незаконності вироку місцевого суду. Враховуючи викладене рішення судів підлягають скасуванню.
Позиції учасників судового провадження
Засуджена та її захисник підтримали свої касаційній скарги і просили їх задовольнити. Прокурор заперечував проти задоволення цих скарг.
Мотиви Суду
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, а також наявність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Як установлено частинами 1, 2 ст. 438 КПК, підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
При вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу. Можливості скасування судових рішень через невідповідність їх висновків фактичним обставинам кримінального провадження або неповноту судового розгляду, чинним законом не передбачено.
З касаційних скарг вбачається, що засуджена та її захисник, крім іншого, посилаються на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповноту судового розгляду, тоді як перевірку цих обставин до повноважень касаційного суду законом не віднесено. 
Разом із цим, перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що висновки суду про доведеність винуватості засудженої у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, суд належним чином умотивував дослідженими під час судового розгляду доказами, які було оцінено відповідно до вимог закону в їх сукупності і правильно визнано судом достатніми та взаємопов`язаними для ухвалення обвинувального вироку щодо  ОСОБА_7 .
Вирок відповідає вимогам статей 370, 373, 374 КПК, є законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Зокрема, винуватість ОСОБА_7 в умисному вбивстві потерпілої ОСОБА_8 , за обставин, викладених у вироку, доводиться показаннями самої засудженої, котра у суді пояснила, що наміру вбивати потерпілу у неї не було, вона лише хотіла з нею поспілкуватись і вирішити питання по валюті. Раніше вона придбала у потерпілої долари США, а коли звернулась щоб продати цю валюту, ОСОБА_8 відмовила та зазначила, що валюта не справжня і вона повідомить відповідних осіб з цього приводу, тому вона може мати неприємності. ОСОБА_7 це обурило, оскільки вона заощаджувала, збирала грошові кошти та вкладала їх в долари США, а зараз не може їх повернути. 17 вересня 2017 року, під час прогулянки вона побачила ОСОБА_8 і вирішила піти за нею та поговорити. Далі потерпіла зайшла у під`їзд житлового будинку, вона попрямувала за нею і завдяки тому, що в цей під`їзд заходив чоловік, вона також туди потрапила. Побачивши, як ОСОБА_8 заходить в тамбур до квартири, вона вирішила її зачекати. Це тривало 15-20 хвилин, потім  ОСОБА_7 вирішила подзвонити в дверний дзвінок квартири, однак потерпіла не пустила її у квартиру та сказала, що вийде поспілкуватись. Далі ОСОБА_8 вийшла та підійшовши до неї почала агресивно себе поводити, взяла її рукою за обличчя, приставила ножа, почала бити.  ОСОБА_7 злякалась, якимось чином вихватила ніж, але ОСОБА_8 почала завдавати їй ударів палкою по голові. Тоді вона руками прикрила голову, тримаючи ніж у руках, але її били, почула, що йде кров, подумала, що розбили голову і руками відштовхнула ОСОБА_8 . Мабуть тоді і нанесла удару ножем потерпілій. Оскільки була в стресі, то не може все пояснити і злякавшись за своє життя вибігла з під`їзду. 
Суд дійшов висновку, що між засудженою і потерпілою дійсно виникли неприязні відносини, однак критично оцінив показання ОСОБА_7 в частині обставин завдання ушкоджень потерпілій і особливостей місця злочину та сприйняв їх як спосіб захисту. 
Зокрема, у вироку суд зазначив, що повідомляючи про обставини вчинення злочину ОСОБА_7 надала показання, які суперечать фактичним обставинам справи і дослідженим доказам, а саме: невідповідність знаходження кнопки дверного дзвінка, відсутність на місці події знаряддя злочину – ножа, а також палки, якою ніби їй завдавали удари, відсутність у засудженої будь-яких тілесних ушкоджень на голові, наявність у ОСОБА_8 численних поранень, що свідчить про захист останньої від посягання та спростовує версію ОСОБА_7 про завдання лише одного удару ножем, а також, що потерпіла перша на неї напала та була загроза її життю і здоров`ю. 
Так, будучи допитаною у суді першої інстанції потерпіла ОСОБА_10 пояснила, що 17 вересня 2017 року було вбито її матір – ОСОБА_8 . Про події вона дізналась від ОСОБА_11 та сусідів, котрі бачили, як з під`їзду вибігла дівчина, а за нею відразу вийшла мати, пройшла пору кроків і впала. Прибувши місце події вона бачила сліди крові у під`їзді та на асфальті, огляд квартири матері було проведено з її дозволу. Показання ОСОБА_10 щодо обставин загибелі ОСОБА_8 підтвердив потерпілий ОСОБА_12 .
Свідок ОСОБА_11 у суді пояснила, що в день події вона перебувала у дворі та побачила, як з під`їзду будинку вибігла молода дівчина, одягнена в темні штани та кофту, у нею була сумочка через плече, русяве волосся, а біля обличчя тримала предмет схожий на телефон. Далі почула, що хтось викрикнув «Маша впала», вона підійшла до місця, де лежала особа і побачила ОСОБА_8 , котра лежала обличчям до землі без ознак життя. Свідок відразу викликала швидку та поліцію. Між тим, як помітила дівчину та виявила на землі ОСОБА_8 пройшло кілька секунд. Аналогічні показання свідок ОСОБА_11 надала у суді апеляційної інстанції.
Показання свідка ОСОБА_11 підтверджуються протоколом проведення слідчого експерименту за її участю, а відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 22 січня 2018 року, який зафіксовано на відеозапис, та який досліджено у суді, ОСОБА_11 впізнала ОСОБА_7 , як особу, котра швидко вийшла з під`їзду в день події. До того ж, під час перегляду у суді відеозаписів із камер відеоспостереження, свідок ОСОБА_11 зазначила, що впізнає ОСОБА_7 по одягу і статурі, як особу, котра в день події вибігла із під`їзду будинку. 
Допитаний у суді першої інстанції свідок ОСОБА_13 пояснив, що в день події перебував у дворі і бачив, як з під`їзду вибігла особа жіночої статі. Через кілька секунд за нею вибігла ОСОБА_8 і через пару метрів впала обличчям на землю. 
Аналогічні показання надала суду свідок ОСОБА_14 та зазначила, що коли потерпіла впала на живіт, вона закричала « ОСОБА_15 впала», підійшла до неї і побачила, що біля потилиці сліди крові та виявила, що вона перестала подавати ознаки життя. Свідок ОСОБА_16 підтвердила, що в день події вони разом із ОСОБА_8 повертались додому, посидили на лавочці та приблизно о 16:30 потерпіла направилась в напрямку свого дому.  
Свідок ОСОБА_17 у суді пояснив, що приблизно у вересні 2017 року до нього за медичною допомогою звернулась ОСОБА_7 , у якої на правій руці були порізи. При цьому вона зазначила, що порізалась при обробці м`яса. Оглянувши у суді праву руку засудженої свідок вказав, що саме ця особа зверталась до нього і саме він надавав їй медичну допомогу.
Також суд проаналізував та дослідив інші докази наявні в матеріалах кримінального провадження, зокрема, протокол огляду місця події від 17 вересня 2017 року, законність якого підтверджується ухвалою слідчого судді та котрим зафіксовано і задокументовано виявлені на місці події сліди. Так, у під`їзді та на прибудинковій території навпроти під`їзду виявлено плями бурого кольору. В ході огляду вилучено п`ять змивів, три контрольні відрізи марлі, відтиск взуття, марлевий тампон тощо.
Згідно протоколу огляду від 17 вересня 2017 року вбачається, що у лікарні було оглянуто труп особи жіночої статі та виявлено рани передньої поверхні грудної клітки. Висновком експерта від 3 січня 2018 року встановлено, що смерть ОСОБА_8 настала внаслідок колото-різаного проникаючого поранення передньої поверхні грудної клітки справа з ушкодженням верхньої частки правої легені та грудної частини аорти, які призвели до гострої крововтрати (в правій плевральній порожнині приблизно 1 800 мл крові).
Вказане поранення утворилось від удару гострим колюче-ріжучим металевим предметом, можливо ножем з довжиною клинка не менше ніж п`ятнадцять та шириною не більше трьох сантиметрів і перебуває в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті.
Також, при дослідження трупа ОСОБА_8 виявлені колото-різані рани на задній поверхні шиї справа, на передні поверхні грудної клітки зліва, різана рана на тильній поверхні лівої кістки, три різані рани на задній поверхні лівого ліктьового суглобу, різані рани на долонній поверхні лівої кісті, крововилив на лобній ділянці, численні садна в ділянці спинки носа, в лобній ділянці справа та в правих виличній і щічній ділянках, садно на колінному суглобі. 
Всі виявлені у ОСОБА_8 ушкодження утворились в межах однієї години до настання смерті. Колото-різані рани на шиї та передній поверхні грудної клітки зліва утворились від двох ударів гострим колюче-ріжучим металевим предметом, а різані рани на кісті, ліктьовому суглобі, долонній поверхні пальців – від шести ріжучих дій гострого ріжучого чи колюче ріжучого металевого предмета, можливо і ножа. Всі різані рани лівої руки ОСОБА_8 могли утворитися при захисті від ударів вказаним предметом, зокрема, рани лівої долоні ймовірніше утворились при хапанні останньою за даний гострий предмет.
В момент нанесення колото-різаного поранення грудної клітки справа, ОСОБА_8 ймовірніше перебувала у вертикальному чи близькому до такого положенні (стояла), та після отримання поранення могла здійснювати активні дії впродовж короткого проміжку часу, що обумовлено швидкою втратою свідомості та швидким настанням смерті внаслідок гемодинамічних порушень.
Судом було досліджено висновок експерта від 22 грудня 2017 року відносно заподіяння виявлених на трупі потерпілої тілесних ушкоджень та механізм їх утворення, а також властивості травмуючого предмета. Відповідно до якого було встановлено, що глибокі проникаюче-наскрізні колото-різані рани шкіри могли утворитись від трьох окремих одноразових дій одного і того ж самого клинкового знаряддя по типу ножа. 
Також, судом було досліджено: протокол огляду від 26 жовтня 2017 року, в ході якого було вилучено одяг ОСОБА_8 , який містить сліди злочину; висновок експерта від 23 січня 2018 року щодо наявності ушкоджень на одязі потерпілої; висновки експертів від 19 та 26 вересня щодо встановлення групи крові потерпілої та її можливої приналежності до вилученої під час огляду місця події; висновок експерта від 14 листопада 2017 року щодо встановлення генетичних ознак (ДНК-профіль) зразка сухої крові потерпілої, відповідно до якого генетичні ознаки слідів крові людини та клітин, виявлених на змиві із поверхні дверей до під`їзду збігаються з виявленими слідами крові на зрізах нігтів із пальців рук потерпілої ОСОБА_8 та з генетичними ознаками зразка сухої крові останньої. Генетичні ознаки слідів крові людини та клітин, які виявлені на зрізах нігтів із пальців рук потерпілої є змішаними та належать більше ніж одній особі, містять ознаки зразка сухої крові потерпілої та невстановленої особи жіночої генетичної статі. 
Відповідно до ухвали слідчого судді від 2 листопада 2017 року було надано дозвіл на негласне отримання зразків (біологічних зразків крові та букального епітелію ОСОБА_7 ) для порівняльного дослідження. Згідно із протоколом про результати здійснення негласної слідчої (розшукової) дії від 8 листопада 2017 року в офісі було отримано біологічні зразки ОСОБА_7 , а саме чашку чорного кольору з якої остання пила каву. 
Висновком експерта від 14 листопада 2017 року встановлено, що генетичні ознаки слідів крові людини та клітин, виявлених на змиві із поверхні дверей до під`їзду збігаються з виявленими слідами крові на зрізах нігтів із пальців рук потерпілої ОСОБА_8 та з генетичними ознаками зразка сухої крові останньої і не збігаються з генетичними ознаками клітин виявлених на чашці. Генетичні ознаки слідів крові людини та клітин, виявлених на зрізах нігтів із пальців рук потерпілої, збігаються між собою, є змішаними і належать більше ніж одній особі, містять генетичні ознаки зразка сухої крові потерпілої та невстановленої особи жіночої генетичної статі, ДНК-профіль котрої встановлений з клітин, виявлених на кружці.
23 листопада 2017 року проведено відібрання біологічних зразків – крові ОСОБА_7 для експертизи, що зафіксовано у відповідному протоколі та в подальшому встановлено групу крові засудженої. Відповідно до висновку експерта від 20 грудня 2017 року встановлено, що генетичні ознаки слідів крові людини та клітин, виявлених на зрізах нігтів із пальців рук потерпілої, збігаються між собою, є змішаними і належать більше ніж одній особі, містять генетичні ознаки зразків крові потерпілої ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .
На підставі ухвали слідчого судді було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_7 під час якого виявлено та вилучено речі, а саме светр із слідами речовину бурого кольору. Згідно з висновком експерта від 20 грудня 2017 року встановлено, що виявлені на поверхні светра сліди крові людини та клітин збігаються між собою та з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_7 і не збігаються з ознаками зразка крові потерпілої.
Суд першої інстанції дослідивши висновки експертів дійшов висновку, що вони є допустимими доказами, зазначивши, що вони отримані відповідно до вимог статей 101, 102 КПК, а надані на дослідження експертам сліди та речі отримані на підставах, передбачених КПК, відповідно до санкціонованих слідчих та процесуальних дій. Зроблені висновки ґрунтуються на відомостях, які експерти безпосередньо сприймали або стали їм відомі під час дослідження і проведення експертизи. Згадані висновки повністю узгоджуються із іншими доказами наявними в матеріалах кримінального провадження, зокрема показаннями потерпілих, свідків і фактичними обставинами справи.    
Відповідно до висновку судово-психологічного експерта від 3 січня 2018 року встановлено, що ОСОБА_7 , як на час проведення експертизи, так і під час інкримінованих їй дій хронічним психічним захворюванням не страждала, могла усвідомлювати значення своїх дії та керувати ними, а також в стані патологічного сп`яніння не перебувала.
Крім того, в ході судового розгляду було досліджено протокол огляду від 16 січня 2018 року (перегляду відеозаписів), а також відтворено та досліджено інформацію наявну на дисках – відеозаписи із камер відеоспостереження. На вказаних відеозаписах зафіксовано шлях пересування в день події осіб, схожих на потерпілу ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_16 та засуджену ОСОБА_7 . Допустимість вказаних речових доказів підтверджується ухвалою слідчого судді від 20 вересня 2017 року.  
Також судом досліджено протокол огляду (оптичного диску) від 19 січня 2018 року, на якому міститься інформація про з`єднання мобільного телефону, яким користувалась ОСОБА_7 , відповідними базовими станціями 17 вересня 2017 року. Допустимість вказаних речових доказів підтверджується ухвалами слідчих суддів, наявних у матеріалах кримінального провадження.
Таким чином, переглянувши відеофайли, дослідивши речові докази, документи, суд встановив, що вони підтверджують факт того, що ОСОБА_7 17 вересня 2017  року починаючи з 16:14 перебувала неподалік від ОСОБА_8 , аж до моменту вбивства потерпілої приблизно о 17:00. 
Суд, оцінивши показання потерпілих, свідків та засудженої у сукупності із іншими доказами, які є взаємоузгодженими й в своїй сукупності доповнюють один одного, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні вбивства ОСОБА_8 . Кваліфікація дій засудженої за 1 ст. 115 КК, є правильною.
Оцінка доказів судом проведена згідно з вимогами процесуального законодавства, з наведенням у вироку відповідних висновків щодо належності, допустимості, достовірності доказів та їх достатності для постановлення вироку, а тому твердження сторони захисту про протилежне, є безпідставними. 
Переглядаючи справу в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції дав належну оцінку викладеним в апеляційних скаргах сторони захисту доводам, в тому числі і тим, на які засуджена та захисник посилаються при касаційному розгляді та обґрунтовано відмовив у їх задоволенні. 
Зокрема, судом перевірялись доводи сторони захисту про непричетність ОСОБА_7 до вбивства потерпілої. 
Так, суд в своєму рішенні зазначив, що в ході судового розгляду були досліджені докази, зокрема показання потерпілих та свідків, які узгоджуються між собою та з висновком експертизи щодо встановлення давності утворення та можливий механізм заподіяння тілесних ушкоджень від яких настала смерть потерпілої. 
При цьому, обставини перебування ОСОБА_7 перед вчиненням вбивства зафіксовано на відеозаписах із камер відеоспостереження, а виявлені на зрізах нігтів із пальців рук ОСОБА_8 зразки, містять генетичні ознаки зразків крові ОСОБА_7 , що підтверджує фізичний контакт між засудженою та потерпілою. 
До того ж, сама ОСОБА_7 у суді визнала існування між нею та ОСОБА_8 конфлікту з приводу обміну валюти, а також зустрічі з нею в день події та подальшої бійки у під`їзді будинку. Крім того, ОСОБА_7 припускала можливість заподіяння потерпілій тілесного ушкодження ножем.
Відтак суд дійшов висновку, що досліджені докази у сукупності доводять факт перебування засудженої 17 вересня 2017 року близько 16:50 у під`їзді будинку, де відбулась подія, а також наявність конфлікту, боротьби і заподіяння ОСОБА_7 трьох ударів ножем у життєво важливі органи ОСОБА_8 (грудну клітку зліва і справа, по задній поверхні шиї) та шести ударів по іншим частинам тіла. 
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні умисного вбивства є доведеною поза розумним сумнівом, оскільки це підтверджується показаннями самої засудженої, свідків, потерпілих та письмовими доказами. 
Враховуючи викладене, доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_7 в день події на місці вчинення злочину не була і до вбивства потерпілої ОСОБА_8 непричетна, колегія суддів вважає безпідставними та такими, що спростовуються доказами, наявними у матеріалах кримінального провадження. 
Також, судом перевірялись доводи сторони захисту щодо неналежного направлення зразків крові для проведення експертизи, який визнав їх необґрунтованими. При цьому, суд вказав, що згідно з постановою про призначення експертизи слідчим зазначено про дозвіл при необхідності частково використати представлені зразки крові ОСОБА_7 з подальшим її висушуванням на марлі у відділенні судово-медичної імунології. У висновку експертизи міститься зображення опечатаного зразка крові ОСОБА_7 експертом, котрий проводив експертизу. Бідь-яких істотних порушень вимог КПК при проведенні експертизи суд не встановив. 
Предметом перевірки апеляційного суду також були доводи щодо неналежного виконання своїх обов`язків захисником засудженої – адвокатом ОСОБА_18 . Розглянувши матеріали кримінального провадження суд апеляційної інстанції не встановив об`єктивних даних, які б свідчили про неналежне виконання адвокатом своїх професійних обов`язків, що могло би привести до істотного обмеження чи порушення прав ОСОБА_7 . 
В обґрунтування свого рішення суд зазначив, що з матеріалів справи вбачається, що захист ОСОБА_7 в суді першої інстанції здійснював адвокат за договором ОСОБА_18 . Під час розгляду провадження ОСОБА_7 від послуг даного адвоката не відмовлялась, на якість юридичних послуг не скаржилась і питання про залучення іншого адвоката для здійснення її захисту перед судом не порушувала. При цьому, в ході судового розгляду адвокат ОСОБА_18 активно реалізовував надані йому законом права для відстоювання обраної позиції захисту (допитував потерпілих, свідків, брав участь у дослідженні письмових доказів, заявляв клопотання), а також оскаржував вирок в апеляційному порядку, наводячи аргументи щодо необхідності його скасування. 
Не можна вважати обґрунтованими твердження сторони захисту про наявність конфлікту інтересів її захисника ОСОБА_18 і прокурора ОСОБА_19 , котрого адвокат захищав в іншому кримінальному провадженні, оскільки така обставина не може свідчити про те, що в період коли захисник надавав цим особам правові послуги у різних провадженнях, право ОСОБА_7 на захист було порушено. В апеляційній скарзі не зазначено в яких саме аспектах це зашкодило інтересам засудженої, а матеріали справи не дають підстав вважати, що позиції ОСОБА_7 та її захисника мали очевидні суперечності.  
Доводи сторони захисту про здійснення розгляду провадження без участі захисника ОСОБА_20 , також не є слушними. Як убачається з матеріалів кримінального провадження адвокат ОСОБА_20 4 липня 2019 року уклав договір з ОСОБА_7 про надання правової допомоги та приймав участь у судових засіданнях апеляційного суду (28 жовтня 2019 року, 27 січня та 3 серпня 2020 року). 
В подальшому захисник надсилав на адресу суду заяви про неможливість прибути в судове засідання через погане самопочуття. 28 березня 2021 року на адресу апеляційного суду надійшла заява про призупинення повноважень адвоката ОСОБА_20 , в якій він повідомив, що у нього виявлені ознаки інфекційного захворювання, що підтверджується відповідною довідкою. Також, захисник зазначив, що ним було погоджено з ОСОБА_7 та її матір`ю про призупинення його повноважень захисника до одужання і залучення до справи іншого адвоката – ОСОБА_6 , з котрим був укладений договір. Таким чином, ОСОБА_20 повідомив про неможливість участі у судових засіданнях і його заміну на адвоката ОСОБА_6 . 
29 березня 2021 року ОСОБА_7 звернулась із заявою до суду про допуск до участі у справі в якості її захисника – адвоката ОСОБА_6 , з яким укладено договір, та цього ж дня у справу вступив вказаний захисник, котрий надавав правову допомогу ОСОБА_7 до закінчення апеляційного розгляду. ОСОБА_7 зазначила, що з адвокатом ОСОБА_20 укладена додаткова угода про призупинення повноважень по справі, не заперечує проти слухання справи без його участі. 
Крім того, апеляційний суд перед закінченням судового розгляду повідомляв адвоката ОСОБА_20 про продовження розгляду справи, проте останній повідомив, що з`явитися в судове засідання не бажає, оскільки укладена угода між ОСОБА_7 та захисником ОСОБА_6 . У судових дебатах виступив захисник ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , котрій також було надано останнє слово. 
З урахуванням наведеного, колегія апеляційного суду дійшла висновку про відсутність порушення права на захист ОСОБА_7 , котра весь час судового розгляду мала професійного захисника, який надавав їй правову допомогу. З такими висновками апеляційного суду погоджується і колегія суддів.
Також, доводи сторони захисту про те, що судом було безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про виклик і допит експерта, були перевірені судом апеляційної інстанції та визнані необґрунтованим. Так, суд у своєму рішенні зазначив, що оскільки не встановленні підстави для виклику та допиту експерта з приводу роз`яснень його висновку, суд першої інстанції обґрунтовано обмежився дослідженням експертного висновку, який є зрозумілим і не потребує роз`яснень. 
Що стосується аргументів сторони захисту про порушення судом вимог ч. 3 ст. 404 КПК, то слід вказати наступне.
Вищевказаною нормою процесуального закону встановлено, що за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
Тобто для повторного дослідження судом апеляційної інстанції обставин, встановлених під час кримінального провадження, кримінальний процесуальний закон визначає обов`язковою наявність (сукупність) як відповідного процесуального приводу (клопотання учасника судового провадження), так й однієї із закріплених у законі умов (неповнота дослідження зазначених обставин або наявність певних порушень у ході їх дослідження), які також можна розглядати як фактичну підставу для такого дослідження.
При цьому сама лише незгода учасника судового провадження з оцінкою певних конкретних доказів не може слугувати підставою для їхнього обов`язкового повторного дослідження.
Відмова ж у задоволенні клопотання за відсутності аргументованих доводів щодо необхідності повторного дослідження всіх доказів у справі не свідчить про порушення апеляційним судом вимог кримінального процесуального закону або неповноту судового розгляду.
Водночас, як убачається з матеріалів кримінального провадження під час апеляційного розгляду суд розглянув клопотання захисника про виклик та допит в якості свідків слідчого, інших працівників поліції, експерта, та відмовив у його задоволенні через відсутність визначених законом підстав. 
Разом із цим, суд дослідив висновки експертиз, на які посилалась сторона захисту, а також інші докази, зокрема -звуко і -відеозаписи. Також, судом були досліджені звукозаписи судових засідань суду першої інстанції та не встановлено будь-яких суттєвих розбіжностей у показаннях свідків, з тими показаннями, які відображено у вироку, про що зазначала сторона захисту.
До того ж, суд апеляційної інстанції погодився із оцінкою досліджених у даному кримінальному провадженні судом першої інстанції доказів та не надавав їм іншої оцінки. Колегія суддів Верховного Суду вважає, що суд апеляційної інстанції під час апеляційного провадження не допустив порушення вимог кримінального процесуального закону.
Твердження сторони захисту про те, що протокол про результати здійснення НСРД (отримання біологічних зразків ОСОБА_7 ) є недопустимим доказом, оскільки згідно з ухвалою слідчого судді проведення даної дії дозволено лише слідчому, але не співробітникам оперативного підрозділу, на думку Суду є необґрунтованими, виходячи з наступного.
Як убачається з протоколу про результати здійснення негласної слідчої (розшукової) дії від 8 листопада 2017 року вказану слідчу дію було проведено старшим оперуповноваженим УКР ГУНП в Хмельницькій області капітаном поліції ОСОБА_21 , спільно із заступником начальника УКР ГУНП підполковником поліції ОСОБА_22 та начальником сектору УКР ГУНП майором поліції ОСОБА_23 , на підставі доручення слідчого від 8 листопада 2017 року, наданого у кримінальному провадженні за фактом вбивства ОСОБА_8 .
З урахуванням того, що вищевказану слідчу дії було проведено у відповідності до вимог КПК та на підставі доручення слідчого, також відсутні підстави вважати недопустимим доказом й висновок експертного дослідження, який є похідним від цього доказу, про що зазначає сторона захисту.
Доводи засудженої щодо порушення суддею ОСОБА_24 таємниці нарадчої кімнати, на думку колегії суддів є необґрунтованими, виходячи з наступного.
Так, за змістом ст. 367 КПК, визначено порядок таємниці наради суддів, під час ухвалення вироку ніхто не має права перебувати в нарадчій кімнаті, крім складу суду, який здійснює судовий розгляд. Суд вправі перервати нараду лише для відпочинку з настанням нічного часу. Під час перерви судді не можуть спілкуватися з особами, які брали участь у кримінальному провадженні. Судді не мають права розголошувати хід обговорення та ухвалення вироку в нарадчій кімнаті. Під час ухвалення судового рішення в нарадчій кімнаті приймається рішення щодо формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі, оцінюються докази, кожен окремо та в сукупності, вирішується питання допустимості доказів під час такої оцінки тощо.
На думку Суду, посилання засудженої на дані Єдиного Державного реєстру судових рішень про ухвалення суддею, крім вироку щодо ОСОБА_7 , ще судового рішення в справі про адміністративне правопорушення, не свідчить про прийняття цього рішення (або його частини) до виходу суду з нарадчої кімнати.
Разом із цим, у матеріалах кримінального провадження відсутні докази щодо здійснення суддею під час перебування у нарадчій кімнаті по справі щодо ОСОБА_7 розгляду інших судових справ. Не оскаржувала ОСОБА_7 вирок з цього приводу й в апеляційному порядку.
Також, слід звернути увагу на те, що засуджена, зазначаючи в доповненнях до касаційної скарги про порушення вимог КПК, допущене, на її думку, судом першої інстанції, не вказує, як воно за своїм характером та з огляду на обставини конкретної справи перешкодило чи могло перешкодити ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення, або яким чином воно ставить під сумнів незалежність і неупередженість суддів (судді) у ході обговорення та ухваленні відповідного судового рішення. 
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів не має підстав вважати, що суддею місцевого суду було порушено таємницю наради суддів.
За таких обставин, ухвала апеляційного суду достатньо вмотивована та узгоджується з вимогами статей 370, 419 КПК.
Судові рішення свідчать, що суди ретельно перевіряли доводи, аналогічні тим, що викладені у касаційних скаргах сторони захисту. Зазначені в них мотиви про визнання цих доводів безпідставними, колегія суддів знаходить обґрунтованими і такими, що відповідають дослідженим доказам. 
Оскільки кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, судові рішення слід залишити без зміни, а касаційні скарги засудженої та її захисника – без задоволення.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 травня 2019 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 7 липня 2021 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційні скарги засудженої ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_6 – без задоволення.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                       ОСОБА_2                                         ОСОБА_3