Ухвала
 
12 грудня 2022 року
м. Київ
справа № 761/7133/21
провадження № 61-11975ск22
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Фаловської І. М.,    
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , на постанову Київського апеляційного суду від 28 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» (далі -КО «Київзеленбуд») про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 11 травня 
2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» на користь 
ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 
02 листопада 2019 року по 24 листопада 2020 року в сумі 403 556,58 грн з подальшим вирахуванням із вказаної суми податків та обов`язкових платежів. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 28 вересня 2022 року рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 11 травня 
2021 року змінено, викладено резолютивну частину в наступній редакції.
Позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» на користь 
ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 
02 листопада 2019 року по 24 листопада 2020 року у сумі 255 874,17 грн з подальшим вирахуванням із вказаної суми податків та обов`язкових платежів.
В іншій частині залишено без змін.
29 листопада 2022 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , засобами поштового зв`язку, звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 28 вересня 
2022 року у вищевказаній справі.
Касаційна скарга на вищевказане судове рішення надійшла з пропуском строку на касаційне оскарження, передбаченого статтею 390 ЦПК України.
У касаційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки оскаржувану постанову апеляційного суду отримано заявником лише 03 листопада 2022 року.
Відповідно до частин другої, третьої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
За даними Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що оскаржувана постанова Київського апеляційного суду від 28 вересня 
2022 року зареєстрована - 01 листопада 2022 року, оприлюднена - 
02 листопада 2022 року. Касаційна скарга подана 29 листопада 2022 року. 
Встановлені обставини є підставою для задоволення клопотання і поновлення ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 ,  строку на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду 
від 28 вересня 2022 року, оскільки касаційна скарга подана заявником протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
У касаційній скарзі міститься посилання на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України (суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку) як на підставу оскарження судових рішень. Зокрема, заявник у касаційній скарзі зазначає, що судом апеляційної інстанції не враховано висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладені у постановах Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 264/949/19.
За змістом пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Предметом позову у цій справі є стягнення грошових коштів у розмірі 
403 556,58 грн, що є меншим, ніж двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (620 250,00 грн), а тому відповідно до вимог ЦПК України постанова Київського апеляційного суду 
від 28 вересня 2022 року не підлягає касаційному оскарженню.
Водночас, касаційна скарга містить посилання на те, що рішення у цій справі оскаржуються до суду касаційної інстанції на підставі підпункту «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
Підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України як підставу для оскарження у касаційному порядку судових рішень у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб визначено ситуацію, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Верховний Суд у визначенні правового питання як такого, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, виходить з того, що таке правове питання має бути головним або основним питанням правозастосовчої практики, воно повинно мати одночасно винятково актуальне значення для її формування. Такі ознаки визначаються предметом спору, вагомістю для держави й суспільства у цілому правового питання, що постало перед практикою його застосування.
Заявник зазначає, що судом апеляційної інстанції порушено норми процесуального права (частини третьої статті 367 ЦПК України), зокрема на стадії апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції судом було прийнято нові докази, без жодної вказівки на їх винятковість, які не були подані відповідачем до суду першої інстанції та покладені в основу постанови апеляційного суду.
Такі доводи касаційної скарги є істотними та підлягають перевірці за матеріалами справи, оскільки свідчать про те, що ця касаційна скарга стосується питання права, яке має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Наведене свідчить, що касаційна скарга подана з дотриманням вимог закону щодо форми та змісту.
Враховуючи, що судом не встановлено підстав для залишення касаційної скарги без руху, відмови у відкритті касаційного провадження чи повернення касаційної скарги, касаційна скарга містить посилання на підстави оскарження судових рішень, а саме, на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, отже наявні підстави для відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів справи.
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. 
У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.
 
Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.
Поновити ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 28 вересня 2022 року.
Відкрити касаційне провадження у даній справі.
Витребувати з Шевченківського районного суду міста Києва цивільну справу № 761/7133/21 за позовом ОСОБА_1 до Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                               В. В. Сердюк
  С. Ю. Мартєв
  І. М.  Фаловська