УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №278/852/21 Головуючий у 1-й інст. Татуйко Є. О. 
Категорія 39 Доповідач Талько О. Б. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді:         Талько О.Б., 
суддів:                         Шевчук А.М., Коломієць О.С.,
за участю секретаря     Франчука В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 278/852/21 за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах  ОСОБА_2 , до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінанс Інновація", третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за апеляційною скаргою  представника ОСОБА_2 - адвоката Калініна Сергія Костянтиновича, на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 23 листопада 2021 року, ухвалене під головуванням судді Татуйка Є.О., 

ВСТАНОВИВ: 

У березні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначила, що 29 січня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. вчинено виконавчий напис про стягнення з неї на користь ТОВ “ ФК “Фінанс Інновація” заборгованості за кредитним договором у розмірі 18587 грн.
Позивачка вказує, що вчинений нотаріусом виконавчий напис не відповідає вимогам закону та порушує її права, оскільки заборгованість не є безспірною. Окрім того, кредитний договір, на підставі якого стягнуто заборгованість, не посвідчений нотаріально.
Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_2 просила визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. 29 січня 2021 року та зареєстрований в реєстрі за №7404, про стягнення з неї на користь ТОВ “ ФК “Фінанс Інновація ” заборгованості за кредитним договором у розмірі 18587 грн.
Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 23 листопада 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції ухилився від надання правової оцінки щодо застосування до спірних правовідносин правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц.
Матеріали справи містять копію кредитного договору й суд першої інстанції мав можливість перевірити доводи щодо порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
В судовому засіданні встановлено, що 18 липня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія « Фінанс Інновація» та ОСОБА_2 укладений кредитний договір №200718-8914-7, за умовами якого останній надано кредит у розмірі 3000 грн. Договором передбачено, що строк надання кредиту та строк дії договору становить 30 днів. У графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною договору зазначено, що повернення кредиту повинно відбутися у строк до 17 серпня 2020 року.
29 січня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. вчинено виконавчий напис про стягнення із ОСОБА_2 на користь ТОВ “ Фінансова компанія “ Фінанс Інновація” заборгованості за вказаним кредитним договором у розмірі 17487 грн., яка складається із: простроченої заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3000 грн. та простроченої заборгованості зі сплати відсотків у сумі 14487 грн.
Вказана заборгованість виникла за період з 24 серпня 2020 року по 19 січня 2021 року.
       Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями – не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Згідно з підпунктом 3.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року за №296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями – не більше одного року.
Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.
Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 5 липня 2017 року №6-887цс17.
Матеріали справи свідчать, що заборгованість зі сплати відсотків стягнута поза межами строку кредитування, й відповідно, не може вважатися безспірною, оскільки після настання строку повернення кредиту припиняється право кредитодавця нараховувати відсотки.
Враховуючи вищезазначене, рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення,- про задоволення позовних вимог.
Відповідно до положень ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтвержують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт ( наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт ( наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт ( надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Долучений до матеріалів справи договір про надання професійної правничої допомоги, укладений 22 лютого 2021 року між позивачкою та адвокатським бюро “ Калінін і Партнери”, свідчить про те, що за правничу допомогу клієнт сплачує бюро гонорар, розмір якого, а також умови та порядок розрахунків визначається сторонами у додатках до цього договору.
У додатку №1 до договору про надання професійної правничої допомоги сторони погодили розмір гонорару — 5000 грн.
Під час розгляду справи судом першої інстанції відповідач скористався своїм правом та подав заяву про зменшення витрат на професійну правничу допомогу.
Таким чином, враховуючи складність даної справи, обсяг наданих послуг та ціну позову, на користь позивачки підлягає стягненню 3000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 259,268,367,368,374,376,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Калініна Сергія Костянтиновича, задовольнити.
Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 23 листопада 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем 29 січня 2021 року та зареєстрований в реєстрі за № 7404, про стягнення з  ОСОБА_2  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінанс Інновація" заборгованості за кредитним договором у розмірі 17487 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінанс Інновація" на корись ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 грн. та 1362 грн. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: