ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1387/22	Головуючий по 1 інстанції	
Справа № 761/42147/21 Категорія: 304090200 	Кваша І.М. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Нерушак Л. В. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       27 жовтня 2022 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого                                Нерушак Л.В.         
Суддів                                        Вініченка Б.Б., Новікова О.М.
       
учасники справи: 
позивач – АТ «Креді Агріколь Банк»;
відповідач – ОСОБА_1 ;
       особа, яка подає апеляційну скаргу – представник позивача АТ «Креді Агріколь Банк» - адвокат Онішкевич М.М. 

розглянувши в м. Черкаси в порядку письмового провадженняапеляційну скаргу представника позивача Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» - адвоката Онішкевича Михайла Миколайовича на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 12 серпня 2022 року, ухваленого під головуванням судді Кваші І.М. у приміщенні Чорнобаївського районного суду Черкаської області 12.08.2022 року,у справі за позовом Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
в с т а н о в и в :

       24.11.2021 року позивач АТ «Креді Агріколь Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
       В обґрунтування позову банком вказується, що 20 червня 2017 року між позивачем і відповідачем ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг № 430154/3123594. На підставі даного договору та заяви відповідача ОСОБА_1 , поданої до банку 02 жовтня 2019 року, відповідачу ОСОБА_1 було відкрито поточний (картковий) рахунок та видано кредитну картку з встановленим кредитним лімітом. 
       Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу ОСОБА_1 можливість розпоряджатись кредитними коштами в межах встановленого кредитного ліміту. Внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за вказаним договором, у нього утворилася заборгованість перед позивачем, розрахунок якої додано до позовної заяви. 
       Позивач просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 124533,19 грн. та понесені судові витрати.
       Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 12 серпня 2022 року позов задоволено частково.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» заборгованість у розмірі 115092,34 гривень, а також судовий збір у розмірі 2270 грн., а всього 117362,34 грн. (сто сімнадцять тисяч триста шістдесят дві гривні тридцять чотири копійки).
       В решті вимог відмовлено.
       Не погоджуючи з рішенням суду першої інстанції, представник АТ «Креді Агріколь Банк» - адвокат Онішкевич М.М. оскаржив рішення в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу.
       В обґрунтування доводів апеляційної скарги представник банку вказує, що в матеріалах справи міститься виписка про рух коштів по договору про надання банківських послуг № 430154/2123594 від 20.06.2017 року відповідно до заяви про надання банківських послуг «Кредитна картка» від 02.10.2019 року, наданому ОСОБА_2 розрахунок на 02.09.2021 року. 
       Згідно вказаної виписки загальна сума надходжень становить 161301,00 грн., а загальна сума витрат – 280541,85 грн. Саме на дату подання клієнтом заяви про надання банківських послуг встановлюється кредитний ліміт, понад який клієнт не може зняти кошти одноразово. А тому скаржник вважає, що є хибним твердження суду першої інстанції стосовно доказів збільшення кредитного ліміт позивачем суду не надано, оскільки вказане спростовується обігом коштів на рахунку клієнта. 
       Представник АТ «Креді Агріколь Банк» - адвокат Онішкевич М.М. акцентує увагу на тому, що пунктом 4.8.15 Правил комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 18.04.2017 року, з якими згідно заяви про надання банківської послуги «Кредитна картка» ознайомлений відповідач ОСОБА_1 , та не заперечувалось сторонами, що банк має право збільшити розмір кредитного ліміту. Розмір такого збільшення визначається банком самостійно на підставі внутрішніх розрахунків, за умови позитивної кредитної історії власника карткового рахунку протягом строку користування кредитною лінією, та не може перевищувати граничним меж, визначених банківським продуктом. 
       В апеляційній скарзі звертається увага скаржника на те, що новими доказами, які не були подані позивачем при подачі позовної заяви є Правила комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 18.04.2017 року. Підставою їх подання до апеляційного суду є те, що дані документи помилково не були надані до суду першої інстанції, але вказані Правила в повній мірі дозволяють встановити фактичний стан справи. Надані суду докази не було подано вчасно у зв`язку із структурними змінами в роботі позивача.
       Враховуючи наведене в апеляційній скарзі, представник АТ «Креді Агріколь Банк» - адвокат Онішкевич М.М. просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 12 серпня 2022 року в частині відмови у стягненні з відповідача нарахованої суми у розмірі 9440,85 грн. та стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги.
       Відзив на адресу Черкаського апеляційного суду від відповідача на апеляційну скаргу банку не надходив.
Згідно ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду із ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Частиною 13 ст. 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
       Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав відповідачу строк для подачі відзиву.
       Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема, з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
       Враховуючи характер спірних правовідносин між сторонами, предмет доказування, зважаючи на конкретні обставини у справі, які не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, оскільки в матеріалах справи містяться докази, надані сторонами, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне розглядати справу у порядку письмового провадження без участі  сторін.
       Приймаючи до уваги, що представник АТ «Креді Агріколь Банк» - адвокат Онішкевич М.М. просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 12 серпня 2022 року в частині відмови у стягненні з відповідача нарахованої суми у розмірі 9440,85 грн., то колегія суддів апеляційного суду перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції саме в цій частині лише в межах вимог апеляційної скарги.
       Колегія суддів апеляційного суду вважає, що згідно ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України, приймаючи до уваги роз`яснення, викладені в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року, під час розгляду справи в апеляційному порядку, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та заявлених позовних вимог у суді першої інстанції.
       Заслухавши суддю - доповідача, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
       Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Згідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення чи змінити його.
       Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду, викладеним у рішенні суду першої інстанції обставинам справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.
       Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
       Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
       Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
       Рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні з відповідача на користь позивача нарахованої суми у розмірі 9440,85 грн. не відповідає вищевказаним вимогам закону.
       Ухвалюючи рішення про часткову відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості вимог банком, прийшовши до висновку, що згідно заяви від 02.10.2019 року ОСОБА_1 було встановлено кредитний ліміт в розмірі 109800,00 грн. Доказів збільшення кредитного ліміту позивачем суду не надано. За таких обставин суд вважав, що заборгованість по тілу кредиту слід стягнути в розмірі кредитного ліміту – 109800,00 грн., тому відповідно позов підлягає частковому задоволенню.
       Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та вимогам закону, так як судом допущено неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що є підставою для обов`язкового скасування рішення суду першої інстанції згідно до вимог ст. 376 ЦПК України, виходячи з наступного.
       Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
       Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Згідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
       Однією з основних засад судочинства, визначених п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.
       Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції 20 червня 2017 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та  ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг № 430154/3123594 (а. с. 13-14). 
       На підставі даного договору та заяви відповідача, поданої до банку 02 жовтня 2019 року (а. с. 16-17) ОСОБА_1 було відкрито поточний (картковий) рахунок та видано кредитну картку з встановленим кредитним лімітом – 109800,00 грн.
       У заяві про надання банкіської послуги «Кредитна карта» відповідачем ОСОБА_1 вказується, що з Тарифами банку, Правилами комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та умовами договору ознайомлений і згідний.
       Правилами комплексного банківського обслуговування фізичних осіб передбачено порядок та умови надання споживчого кредиту, погашення кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків.
       Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються укладеним між сторонами договором, Правилами комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та нормами ЦК України.
       Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі, електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
       Згідно ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
       Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
       Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
       Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди згідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України.
       У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
       Згідно ст. 1056 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
       За змістом ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
       В силу ст. ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.
       Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
       Частиною 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
       Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.
       Статтею1049 ЦК України  встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
       За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
       Таким чином, колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що з огляду на зазначені норми права, у позичальника виникає зобов`язання повернути кредитодавцю позику (кредит) в порядку, на умовах та в строк, що передбачені кредитним договором, і сплатити проценти за користування кредитними коштами.
       Відповідно до ст. 81ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Розподіл між сторонами тягаря доказування визначається предметом спору. За загальним правилом обов`язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.
       Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін, яка проявляється в тому, що як зазначається у ч. 3 ст. 12 ЦПК України, сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Згідно пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.
       Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на те, що відповідач ОСОБА_1 не надав суду до відзиву жодних належних та допустимих доказів на спростування обставин та доказів наведених та наданих позивачем.
       У той же час із наданих позивачем до суду першої інстанції доказів, зокрема, довідки про рух коштів по договору про надання банківських послуг № 430154/3123594 від 20.06.2017 року відповідно до заяви про надання банківських послуг «Кредитна карта» від 02.10.2019 року, наданому ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , розрахунок на 02.09.2021 року слідує, що загальна сума надходжень на рахунок становить 161301,00 грн., а загальна сума витрат 280541,85 грн., тому заборгованість відповідача ОСОБА_1 перед позивачем станом на 02.09.2021 року за тілом кредиту становить 119240,85 грн., на що районний суд не звернув належної уваги. 
       Із наданої суду першої інстанції виписки по рахунку ОСОБА_1 за період з 02.09.2021 року по 25.10.2021 року вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем станом на 02.09.2021 року за тілом кредиту становить 119240,85 грн.
       Позивачем АТ «Креді Агріколь Банком» до суду першої інстанції наданий розрахунок заборгованості відповідача ОСОБА_1 перед позивачем станом на 25.10.2021 року, згідно якого прострочена заборгованість за тілом кредиту складає 119240,85 грн.
       Однак, суд першої інстанції належної уваги на надані докази позивачем на підтвердження суми заборгованості не звернув, та помилково стягнув з відповідача           ОСОБА_1  на користь позивача суму боргу в межах встановленого 02.10.2019 року ОСОБА_1 кредитного ліміту в розмірі 109800,00 грн., а не повну суму заборгованості за тілом кредиту у розмірі 119240,85 грн. відповідно до наданих позивачем доказів, які і слід стягнути на користь банку з відповідача.
       Слід звернути увагу на те, що принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.         Отже, позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач відповідно має можливість спростувати цю обставину, подавши власні належні та допустимі докази. Про перевагу однієї позиції над іншою суд виносить рішення.
       Однак, відповідач ОСОБА_1 не надав суду заперечень щодо незгоди із наданим кредитом та розміром нарахованої заборгованості по кредиту, доказів про відсутність заборгованості у розмірі вказаному в наданих позивачем до суду першої інстанції доказах ним також не надано, а тому вказані докази, відповідно до яких станом на 25.10.2021 року сума боргу відповідача ОСОБА_1 перед позивачем за тілом кредиту становить 119240,85 грн., апеляційний суд приймає до уваги та доводи апеляційної скарги спростовують висновки районного суду, тому підлягають задоволенню.
       Відповідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об?єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
       Отже, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, колегія суддів апеляційного суду вважає, що у позивача виникло законне право на стягнення з відповідача суми боргу за тілом кредиту станом на 25.10.2021 року за договором про надання банківських послуг № 430154/2123594 від 20.06.2017 року відповідно до заяви про надання банківських послуг «Кредитна картка» від 02.10.2019 року на загальну суму у розмірі 119240,85 грн., а не у розмірі встановленого кредитного ліміту в сумі 109800,00 грн., як про це помилково вказав суд першої інстанції.
       З огляду на викладене, суд першої інстанції належним чином не дослідив надані позивачем докази, не врахував, що зазначені докази відповідачем не спростовано, що є процесуальним обов?язком сторони, а не суду.
       Таким чином, враховуючи вище викладені обставини справи, наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог банку та, відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача нарахованої суми повністю, оскільки різниці становить у розмірі 9440,85 грн. неповно з`ясував обставини, що мають суттєве значення для справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, судом допущено неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору та безпідставного відмовлення позивачу в задоволені позову в повному обсязі.
       Отже, доводи апеляційної скарги представника АТ «Креді Агріколь Банк» - адвоката Онішкевича М.М. є обґрунтованими, спростовують висновки суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача нарахованої суми заборгованості у розмірі 9440,85 грн., а тому приймаються до уваги та підлягають задоволенню колегією суддів апеляційного суду.
       Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов?язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
       З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги банку, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови у стягненні з відповідача на користь позивача нарахованої суми у розмірі 9440,85 грн., оскільки ухвалене при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому слід постановити нове судове рішення в цій частині про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ «Креді Агріколь Банк» заборгованості в розмірі 9440,85 грн.
       Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на те, що оскільки рішення суду першої інстанції скасовано в частині відмови у стягненні з відповідача на користь позивача нарахованої суми у розмірі 9440,85 грн., а рішенням суду першої інстанції з відповідача на користь позивача стягнута сума заборгованості у розмірі 115092,34 грн., то загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за наслідками розгляду справи у суді першої та апеляційної інстанції складає 124533,19 грн.
       Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
       Таким чином, оскільки апеляційним судом скасовано рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, то судові витрати підлягають перерозподілу. 
       Позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2270,00 грн. та за подачу апеляційної скарги в розмірі 3405,00 грн., а загалом 5675, 00 грн.
       Отже, у зв`язку із задоволенням апеляційної скарги, за наслідками розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції, стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ «Креді Агріколь Банк» підлягають судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 5675,00 грн.
       Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в: 

       Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» - адвоката Онішкевича Михайла Миколайовича - задовольнити.
       Рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 12 серпня 2022 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог – скасувати, прийняти нову постанову.
       Позовні вимоги Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» - задовольнити повністю.
       Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» заборгованість у розмірі 9440,85 грн.
       В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.
       Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» судові витрати зі сплати судового збору за наслідками розгляду справи у суді першої та апеляційної інстанції у розмірі 5675,00 грн.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції, Верховного Суду, протягом тридцяти днів, в порядку та за умов, визначених цивільно – процесуальним законодавством.

Головуючий                                                                Л.В. Нерушак

Судді                                                                        Б.Б. Вініченко

О.М. Новіков