ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/16595/21                                                                     Суддя (судді) першої інстанції: Аверкова В.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  14 вересня 2022 року                                                                      м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                                             Ганечко О.М.,
суддів                                                                                              Василенка Я.М.,
                                                                                                    Кузьменка В.В.,
за участі секретаря судового засідання                                        Фищук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Національної поліції України, Ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 січня 2022 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України, Ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії, -
                                            
                                               В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Національної поліції України, Ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України з наступними позовними вимогами:
- визнати протиправними дії відповідача 1 в частині незарахування позивачу до вислуги років на пільгових умовах періоду проходження служби на посадах: оперуповноваженого державної служби боротьби з економічною злочинністю Великоновосілківського РВ УМВС України в Донецькій області (з 01 квітня 2005 року по 14 травня 2006 року), оперуповноваженого управління державної служби боротьби з економічною злочинністю УМВС у Донецькій області (з 14 травня 2006 року по 03 грудня 2017 року), старшого оперуповноваженого державної служби боротьби з економічною злочинністю Великоновосілківського РВ УМВС України в Донецькій області (з 03 грудня 2007 року по 17 січня 2012 року), оперуповноваженого управління державної служби боротьби з економічною злочинністю ГУМВС у Донецькій області (з 17 січня 2012 року по 11 березня 2013 року), заступника начальника відділу державної служби боротьби з економічною злочинністю Кіровського РВ Донецького МУ ГУМВС України в Донецькій області (з 11 березня 2013 року по 31 липня 2013 року), заступника начальника сектору державної служби боротьби з економічною злочинністю Кіровського РВ Донецького МУ ГУМВС України в Донецькій області (з 31 липня 2013 року по 31 жовтня 2014 року) з розрахунку один місяць за півтора місяці служби;
- зобов`язати відповідача з урахуванням  Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб»  та  постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей»  зарахувати позивачу вислугу років на пільгових умовах період проходження служби на посадах: оперуповноваженого державної служби боротьби з економічною злочинністю Великоновосілківського РВ УМВС України в Донецькій області (з 01 квітня 2005 року по 14 травня 2006 року), оперуповноваженого управління державної служби боротьби з економічною злочинністю УМВС у Донецькій області (з 14 травня 2006 року по 03 грудня 2017 року), старшого оперуповноваженого державної служби боротьби з економічною злочинністю Великоновосілківського РВ УМВС України в Донецькій області (з 03 грудня 2007 року по 17 січня 2012 року), оперуповноваженого управління державної служби боротьби з економічною злочинністю ГУМВС у Донецькій області (з 17 січня 2012 року по 11 березня 2013 року), заступника начальника відділу державної служби боротьби з економічною злочинністю Кіровського РВ Донецького МУ ГУМВС України в Донецькій області (з 11 березня 2013 року по 31 липня 2013 року), заступника начальника сектору державної служби боротьби з економічною злочинністю Кіровського РВ Донецького МУ ГУМВС України в Донецькій області (з 31 липня 2013 року по 31 жовтня 2014 року) з розрахунку один місяць за півтора місяці служби;
- визнати протиправними дії відповідача 1 в частині незарахування позивачу до вислуги років вислугу років на пільгових умовах часу участі в антитерористичній операції на території Донецької області в період з 07 квітня 2014 року по 30 квітня 2018 року один місяць за три місяці;
- зобов`язати відповідача 1 обчислити позивачу вислугу років з урахуванням  Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб»  та  постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей»  із зарахуванням до вислуги років на пільгових умовах часу участі в антитерористичній операції на території Донецької області у період з 07 квітня 2014 року по 30 квітня 2018 року - один місяць за три місяці;
- зобов`язати відповідача 2 оформити та подати необхідні документи до органів Пенсійного фонду для призначення позивачу пенсії за вислугу років відповідно до  статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб»  із зарахуванням йому до вислуги років на пільгових умовах:
1) періоду проходження служби на посадах оперуповноваженого державної служби боротьби з економічною злочинністю Великоновосілківського РВ УМВС України в Донецькій області (з 01 квітня 2005 року по 14 травня 2006 року), оперуповноваженого управління державної служби боротьби з економічною злочинністю УМВС у Донецькій області (з 14 травня 2006 року по 03 грудня 2017 року), старшого оперуповноваженого державної служби боротьби з економічною злочинністю Великоновосілківського РВ УМВС України в Донецькій області (з 03 грудня 2007 року по 17 січня 2012 року), оперуповноваженого управління державної служби боротьби з економічною злочинністю ГУМВС у Донецькій області (з 17 січня 2012 року по 11 березня 2013 року), заступника начальника відділу державної служби боротьби з економічною злочинністю Кіровського РВ Донецького МУ ГУМВС України в Донецькій області (з 11 березня 2013 року по 31 липня 2013 року), заступника начальника сектору державної служби боротьби з економічною злочинністю Кіровського РВ Донецького МУ ГУМВС України в Донецькій області (з 31 липня 2013 року по 31 жовтня 2014 року) з розрахунку один місяць за півтора місяці служби;
2) часу участі в антитерористичній операції на території Донецької області у період з 07 квітня 2014 року по 30 квітня 2018 року - один місяць за три місяці.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач має право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до  Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб»  у зв`язку з наявністю на дату звернення до відповідача 1 із заявою про підготовку та подання документів для призначення пенсії загального стажу більш ніж 24 роки, який включає стаж, що зараховується на пільгових умовах, що є достатнім для призначення пенсії.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 січня 2022 р. адміністративний позов задоволено повністю.
Визнано протиправними дії Національної поліції України в частині незарахування      ОСОБА_1 пільгової вислуги років до календарної та до стажу служби в поліції з 01 квітня 2005 року по 31 жовтня 2014 року з розрахунку один місяць за півтора місяці служби, незарахування позивачу до вислуги років вислугу років на пільгових умовах часу участі в антитерористичній операції на території Донецької області в період з 07 квітня 2014 року по 30 квітня 2018 року один місяць за три місяці.
Зобов`язано Національну поліцію України зарахувати ОСОБА_1 до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні, сформовану за період з 01 квітня 2005 року по 31 жовтня 2014 року з розрахунку один місяць за півтора місяці служби та за період участі в антитерористичній операції на території Донецької області в період з 07 квітня 2014 року по 30 квітня 2018 року один місяць за три місяці.
Зобов`язано Ліквідаційну комісію Департаменту захисту економіки Національної поліції України оформити всі необхідні документи та подання про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до  Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», і направити вказані документи до органу пенсійного фонду.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідачі подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору. 
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.06.2022 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційні скарги до розгляду в порядку письмового провадження на 17.08.2022.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.08.2022 призначено апеляційні скарги Національної поліції України, Ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 січня 2022 р. до розгляду в судовому засіданні на 14.09.2022 та продовжено строк розгляду апеляційних скарг.
У судовому засіданні 14.09.2022 представник Національної поліції України вимоги апеляційної скарги підтримала у повному обсязі.
Представник позивача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційних скарг відповідачів, просила залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.
Представник Ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України у судове засідання не з`явився.
14.09.2022 судом оголошено вступну і резолютивну частини постанови.
Заслухавши суддю доповідача, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги відповідачів не підлягають задоволенню, з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, наказом Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 26 вересня 2018 року № 240 о/с «По особовому складу», відповідно до  Закону України «Про Національну поліцію»  позивача звільнено зі служби в поліції за пунктом 7 (за власним бажанням) частини першої  статті 77 Закону України «Про Національну поліцію»; станом на день звільнення стаж служби в поліції для виплати надбавки за вислугу років та одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції складає 16 років 02 місяці 06 днів; вислуга років на пільгових умовах - 12 років 00 місяців 12 днів.
Листом Нацполіції України від 13 квітня 2021 року № 312/48-2021 на звернення позивача повідомлено, що відповідно до наказу Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 26 вересня 2018 року № 240 о/с «По особовому складу» вислуга років позивача у календарному обчисленні на день звільнення становить 16 років 02 місяці 06 днів, у зв`язку з чим, для оформлення та подачі документів до органів Пенсійного фонду для призначення пенсії за вислугу років немає законних підстав.
Вважаючи такі дії відповідача 1 щодо відмови позивачу у підготовці та поданні документів до органу Пенсійного фонду для призначення пенсії протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з наступного:
-          основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є  Закон № 2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема Постановою № 393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку;
-          визначальною підставою у питанні можливості пільгового обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, є наявність законодавчого регулювання, яке передбачає включення зазначеного періоду (строку) до стажу роботи працівників певної категорії для реалізації цими особами права на призначення різних видів пенсій, чи інших соціальних виплат;
-          пільгова вислуга має враховуватися при призначенні пенсій згідно статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб»;
-          суд першої інстанції дійшов висновку, що стаж служби на посадах оперуповноваженого, старшого оперуповноваженого, заступника начальника відділу, заступника начальника сектору з 01 квітня 2005 року по 31 жовтня 2014 року з розрахунку один місяць за півтора місяці служби та часу участі в антитерористичній операції на території Донецької області у період з 07 квітня 2014 року по 30 квітня 2018 року з розрахунку один місяць за три місяці має бути зарахований до його календарної вислуги років;
-          відповідачем 2 всупереч нормам законодавства, прийнято протиправне рішення про відсутність правових підстав для призначення пенсії позивачеві, внаслідок чого мала місце протиправна бездіяльність, яка полягала у не скеруванні до органів ПФУ заяви останнього з відповідними документами для призначення пенсії за вислугу років. Враховуючи, що судом встановлено протиправну бездіяльність відповідача 2, суд першої інстанції дійшов до висновку щодо зобов`язання відповідача 2 оформити всі необхідні документи та подання про призначення позивачеві пенсії за вислугу років відповідно до  Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», і направити вказані документи до органу пенсійного фонду та задоволення позовних вимог у цій частині.
Натомість, апелянти вважають вказані висновки суду першої інстанції необґрунтованими та помилковими, позаяк судом не було враховано, що наказ Департаменту від 26.09.2018 № 240 о/с, яким встановлено позивачу вислугу років є чинним та не оскаржується позивачем, тож, без його скасування чи зміни неможливо внести зміни щодо вислуги. Апелянти вважають, що позивачем невірно обрано спосіб захисту. Також, вказано на неправильному залученню до участі у справі відповідачів, адже саме територіальний орган ДЗЕ НПУ має зарахувати позивачу пільгову вислугу до календарної та до стажу служби в поліції. Відповідно до положень законодавства, для отримання права на призначення пенсії обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі (не менше 24 календарних років); оскільки положення Порядку № 393 суперечать положенням  Закону України № 2262-ХІІ, застосуванню підлягає саме закон як акт вищої юридичної сили. 
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне. Перш за все, слід звернути увагу на те, що виходячи з предмету даног оспору, позивач не має календарної вислуги років для призначення пенсії, проте в нього наявний відповідний пільговий стаж, відповідно до приписів пункту 3 Постанови № 393. Згідно позиції відповідачів, до вислуги років є можливим зарахування стажу роботи в пільговому обчисленні і цей стаж також ураховується при призначенні пенсії. Водночас, для отримання права на призначення пенсії обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному Законом розмірі, до якої зарахування стажу роботи в пільговому обчисленні Законом не передбачено.
Відповідно до    статті 19 Конституції України,  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені    Конституцією    та законами України.
За змістом статті 17 Закону № 2262-XII,  визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а  статтею 17-1 Закону                                        № 2262-XII,  встановлено саме порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим законом. 
У свою чергу, вказаною нормою передбачено, що цей період та пільгові умови встановлюються саме Кабінетом Міністрів України. Отже,  Законом № 2262-XII,  передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом, шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів.
Так, постановою № 393, визначено, зокрема порядок обчислення та призначення пенсій за вислугу років, поліцейським. Указана постанова є підзаконним нормативно-правовим актом, мета якого конкретизувати нормативне регулювання з метою вирішення питань, що виникають з приводу призначення пенсії за вислугу років, зокрема і на пільгових умовах.
Тому, основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є  Закон №2262-XII, а пільгове ж обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема Постановою № 393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.
Аналогічні висновки містяться у постанові об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 03 березня 2021 року у справі № 805/3923/18-а та у постанові Верховного Суду від 10 березня 2021 року у справі № 812/1100/17.
При цьому, умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, визначені  Законом України № 2262-XII.
Нормами частини першої  статті 1 Закону України № 2262-ХІІ, передбачено, що  особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.
Законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на  Конституції України  і складається з цього  Закону,  Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів (частина перша  статті 1-1 Закону України № 2262-ХІІ).
Згідно приписів пункту «б» частини першої  статті 1-2 Закону України № 2262-ХІІ,  право на пенсійне забезпечення на умовах цього  Закону  мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої  статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби): особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.
Також, за пунктом «а» частини першої  статті 12 Закону України № 2262-ХІІ, особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж»  статті 1-2 цього Закону  (крім осіб, зазначених у частині третій  статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: по 30 вересня 2011 року і на день звільнення мають вислугу 20 років і більше;
з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року і на день звільнення мають вислугу 20 календарних років та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік і більше; з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше; з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше; з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше; з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше. з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.
До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій  статті 17 цього Закону.
Положеннями  статті 17-1 Закону України № 2262-ХІІ,  визначено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до абзацу 3 пункту 1 Постанови № 393, для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років зараховуються служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.
Так, підпунктами «а», «в» пункту 3 Постанови № 393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: а) один місяць служби за три місяці - час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції; в) один місяць служби за півтора місяця - у військових частинах і підрозділах внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії з охорони дипломатичних представництв, консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних організацій в Україні, у підрозділах Управління державної охорони, Служби судової охорони, що визначаються в установленому порядку, а також у підрозділах спеціального призначення Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, установ виконання покарань органів внутрішніх справ, воєнізованих формуваннях Державної кримінально-виконавчої служби, у частинах і підрозділах (загонах) спеціального призначення внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії та у підрозділах міліції особливого призначення за Переліком посад і умовами (в порядку), що визначаються керівниками відповідних міністерств і відомств.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 14 листопада 2007 року                              № 431,  затверджено Перелік посад працівників спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю органів внутрішніх справ, стаж роботи яких обчислюється з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби, відповідно до якого до посад працівників спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю органів внутрішніх справ, стаж роботи яких обчислюється з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби віднесено, зокрема, посади оперуповноваженого та старшого оперуповноваженого, заступника начальника відділу в управліннях (відділах, відділеннях) боротьби з організованою злочинністю.
Постановою Верховної Ради України від 16 грудня 1993 року № 3720-ХІІ  затверджено Положення про порядок комплектування, матеріально-технічного, військового, фінансового та соціально-побутового забезпечення спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю Міністерства внутрішніх справ України (далі по тексту - Постанова № 3720).
Згідно підпункту 4.1.6 пункту 4.1 розділу 4 Постанови № 3720, стаж роботи працівників спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю обчислюється з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби у вищезазначених підрозділах згідно з переліком посад, визначених Міністром внутрішніх справ України.
Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено, що позивач проходив службу в ОВС на посадах рядового та старшого начальницького складу міліції з 19 червня 2003 року по 06 листопада 2015 року; у період з 01 квітня 2005 року по 31 жовтня 2015 року займав посади оперуповноваженого, старшого оперуповноваженого, заступника начальника відділу, заступника начальника сектору, які віднесені до Переліку посад працівників спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю органів внутрішніх справ, стаж роботи яких обчислюється з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби.
Також, довідками про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 03 червня 2019 року №272/Л8 та від 31 жовтня 2018 року №12670/39/04-2018 підтверджується, що позивач у період з 07 квітня 2014 року по 06 листопада 2015 року та з 07 листопада 2015 року по 30 квітня 2018 року брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької області.
З наведеного слідує, що суд першої інстанції мав підстави для висновку про те, що визначальною підставою у питанні можливості пільгового обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, є наявність законодавчого регулювання, яке передбачає включення зазначеного періоду (строку) до стажу роботи працівників певної категорії для реалізації цими особами права на призначення різних видів пенсій, чи інших соціальних виплат. Таким чином, пільгова вислуга має враховуватися при призначенні пенсій згідно статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб». Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо того, що стаж служби на посадах оперуповноваженого, старшого оперуповноваженого, заступника начальника відділу, заступника начальника сектору з 01 квітня 2005 року по 31 жовтня 2014 року з розрахунку один місяць за півтора місяці служби та часу участі в антитерористичній операції на території Донецької області у період з 07 квітня 2014 року по 30 квітня 2018 року з розрахунку один місяць за три місяці має бути зарахований до його календарної вислуги років.
Таким чином, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню, шляхом визнання протиправними дій відповідача 1 в частині незарахування позивачу пільгової вислуги років до календарної та до стажу служби в поліції з 01 квітня 2005 року по 31 жовтня 2014 року з розрахунку один місяць за півтора місяці служби, незарахування позивачу до вислуги років вислугу років на пільгових умовах часу участі в антитерористичній операції на території Донецької області в період з 07 квітня 2014 року по 30 квітня 2018 року один місяць за три місяці та зобов`язання відповідача 1 зарахувати позивачу до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні, сформовану за вказані періоди служби та за період участі в антитерористичній операції.
Згідно пункту 12 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до  Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року, на уповноважений структурний підрозділ ГУНП покладено обов`язок оформлення усіх необхідних документів, подання про призначення пенсії (згідно додатку 2), і направлення заяви з такими документами до органу, що призначає пенсію, в даному випадку - ГУ ПФУ в м. Києві.
Відтак, повноваження відповідача 2 у спірних правовідносинах зводяться лише до перевірки документів (розрахунку стажу), підготовки подання та передачі заяви позивача з підготовленими документами до органу, що призначає пенсію.
Зі змісту пункту 12 вказаного Порядку також вбачається, що уповноважений структурний підрозділ ГУНП готує і подає до органу ПФУ своє подання щодо призначення пенсії. Отже, законодавством передбачено алгоритм дій уповноваженого структурного підрозділу ГУНП в частині підготовки і направлення документів, які стосуються призначення чи не призначення особі пенсії, з відображення своєї позиції у поданні, яке готує цей підрозділ.
Тож, відповідач 2 дійшов висновку про відсутність підстав для призначення пенсії позивачеві за вислугу років, він повинен був висловити свою позицію у поданні, яке зобов`язаний направити разом з заявою та іншими документами до органу пенсійного фонду. Відповідачем 2 всупереч зазначеним вище нормам законодавства, прийнято протиправне рішення про відсутність правових підстав для призначення пенсії позивачеві, внаслідок чого мала місце протиправна бездіяльність, яка полягала у не скеруванні до органів ПФУ заяви останнього з відповідними документами для призначення пенсії за вислугу років, з огляду на що, судом першої інстанції було правильно та обґрунтовано встановлено протиправну бездіяльність відповідача 2 та зобов`язано оформити всі необхідні документи та подання про призначення позивачеві пенсії за вислугу років відповідно до  Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», і направити вказані документи до органу пенсійного фонду та задоволення позовних вимог у цій частині.
Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційних скарг щодо того, що оскільки позивачем не було оскаржено наказ від 26.09.2018 № 240 о/с (є чинним та не скасованим/не зміненим), в якому визначено вислугу років, тому і неможливо наразі внести зміни щодо правильної вислуги років позивача, з урахуванням того, що зарахування до календарної вислуги років пільгової, та внесення відповідних змін відбувається на виконання рішення суду, шляхом прийняття окремого акту, яким визначається правильна вислуга років позивача, тож, не оскарження вказаного наказу, не може свідчити про обрання позивачем невірного способу захисту та не може слугувати підставою для відмови в задоволенні позову. Крім того, визначення та підтвердження вислуги років особі здійснюється також на підставі інших документів, зокрема, уточнюючих довідок про вислугу років тощо.
Також, не приймаютьсґя колегією суддів до уваги доводи апелянтів про те, що вимоги мали бути звернуті до сектору з питань пенсійного забезпечення НПУ, адже вказаний сектор не є юридичною особою, а лише є структурним підрозділом НПУ, який виконує визначені функції.
Тож, доводи апеляційних скарг відповідачів не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог, та не є підставою для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.          
Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд -
        
   П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги Національної поліції України, Ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 січня 2022 р. - залишити без змін.

          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя                                                                                           О.М. Ганечко

Судді                                                                                              Я.М. Василенко

                                                                                                    В.В. Кузьменко                                                                                                                            

Повний текст постанови складено 15.09.2022.