ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2022 року 
м. Київ

справа № 377/287/19
адміністративне провадження № К/9901/32061/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Єзерова А.А., 
суддів Кравчука В.М., Стародуба О.П.,

розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу 
за касаційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Київського окружного адміністративного суду від 16.03.2020 (головуючий суддя Лапій С.М.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2020 (колегія суддів у складі головуючого судді Сорочка Є.О., суддів Коротких А.Ю., Федотова І.В.)
у справі № 377/287/19 
за позовом ОСОБА_1 
до Управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області 
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
I. РУХ СПРАВИ
1.  ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області, в якому просила:
- визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області щодо нарахування ОСОБА_1 пенсії відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 № 2148-VIII за індивідуальним коефіцієнтом з урахуванням оцінки вартості одного року 1,0 та у відмові здійснити перерахунок на підставі звернення;
- зобов`язати Управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області зробити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням оцінки одного року 1,35 відповідно до чинного законодавства до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 № 2148-VIII та провести перерахунок за індивідуальним коефіцієнтом з урахуванням оцінки вартості одного року 1,35.
2. Київський окружний адміністративний суд рішенням від 16.03.2020, яке Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 30.09.2020 залишив без змін, відмовив ОСОБА_1 в позові.
3. Не погодившись з такими судовими рішеннями, ОСОБА_1 звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції й ухвалити нове судове рішення про задоволення її позову повністю.
II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
4. Судами попередніх інстанцій встановлено, що постановою Славутицького міського суду Київської області від 23.11.2017 у справі № 377/770/17, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 16.01.2018, позов задоволено:
- визнано протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області від 17.07.2017 № 3103/03 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;
- зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зі зменшенням пенсійного віку на 10 років з 18.04.2017.
5. На виконання постанови суду від 23.11.2017 у справі № 377/770/17 відповідачем призначено позивачці пенсію за віком відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зі зменшенням пенсійного віку на 10 років з 18.04.2017.
6. Позивач неодноразово зверталася із заявою до відповідача, в якій просила надати роз`яснення щодо розрахунку призначеної їй пенсії. Листами від 16.05.2018, від 16.08.2018, від 19.10.2018, від 12.12.2018, від 25.01.2019 відповідач надав пояснення, що загальний трудовий стаж становить 26 років 2 місяці 11 днів. Стаж зараховано до 31.03.2010. Індивідуальний коефіцієнт стажу вираховується згідно наступної формули: в перерахунку на місяці: 26х12+2=314 місяців, 306:12:100=0, 26167, індивідуальний коефіцієнт з урахуванням вартості одного року 1,35 становив 0,35325. Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати визначений за період з 01.05.1995 по 31.05.2000 та з 01.07.2000 по 31.03.2017 і складає 1,59319. Основний розмір пенсії на момент призначення складав: 0,35325 х 1,59319 х 3764,40 (середня заробітна плата по Україні за 2014-2016) - 2118, 58 грн. Додаткова пенсія внаслідок ЧК 2 категорії - 170, 82 грн. Загальний розмір пенсії становив 2289, 40 грн.
7. Відповідач вказував, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» № 2148-VІІ від 03.10.2017 позивачу було проведено перерахунок пенсії, призначених до набрання чинності цим законом, з 01.10.2017.
8. Після перерахунку пенсії, індивідуальний коефіцієнт стажу з 01.10.2017 склав 0,26167 (з урахуванням оцінки одного року страхового стажу 1%), індивідуальний коефіцієнт заробітку - 1,59319, середня заробітна плата по Україні за 2014, 2015, 2016 - 3764, 40 грн.
9. Основний розмір пенсії з 01.10.2017 склав: 0,26167х1,59319 х 3764,40 грн = 1569,34грн. Додаткова пенсія внаслідок ЧК 2 категорії - 170, 82 грн. Доплата до попереднього розміру пенсії - 549, 24 грн. Загальний розмір пенсії до виплати - 2289, 40 грн.
10. Не погоджуючись зі зменшенням основного розміру призначеної пенсії, а саме зміні індивідуального коефіцієнту з урахуванням оцінки вартості одного року з 1,35 на 1,0, позивач звернулася до суду.
III. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
11. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що перерахунок пенсії позивачки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1% здійснено відповідачем правомірно, тому у суду відсутні законні підстави для зобов`язання відповідача перерахувати пенсію позивачки за індивідуальним коефіцієнтом з урахуванням оцінки вартості одного року 1,35.
12. Окремо суди зазначили, що у зв`язку із здійсненим з 01.10.2017 перерахунком, розмір пенсії позивача не зменшився, оскільки пенсія виплачується у розмірі, не меншому, ніж отримувався позивачем до такого перерахунку.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
13. У своїй касаційній скарзі позивач наголошує, що незважаючи на те, що після перерахунку з 01.10.2017 відповідач продовжує виплачувати їй пенсію у попередньому розмірі, фактично основний розмір призначеної їй пенсії зменшився, що прямо суперечить пункту 4 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 1058-IV) та пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148-VIII (далі - Закон № 2148-VIII) та звужує її конституційні права.
14. Відповідач у відзиві на касаційну скаргу просить залишити рішення судів попередніх інстанцій без змін.
V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
15. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, в межах касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, виходить з такого.
16. Закон № 1058-IV визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного Фонду України.
17. 11 жовтня 2017 року набрав чинності Закон № 2148-VIII, яким внесено зміни, зокрема до Закону № 1058-IV, розділ XV Прикінцевих та перехідних положень якого доповнено пунктами 4-3, 4-4.
18. Пунктом 4-3 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV визначено, що пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII, з 01 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.
19. Відповідно до пункту 4-4 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV з 01 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%.
20. Суди встановили, що позивачці пенсію призначено відповідно до положень Закону №1058-IV до набрання чинності Законом № 2148-VIII, у зв`язку з чим така підлягала перерахунку з 01 жовтня 2017 року з урахуванням пункту 4-3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.
21. При цьому, нормами пункту 2 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону № 2148-VIII чітко визначено, що у разі якщо внаслідок перерахунку, проведеного відповідно до цього Закону розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.
22. Таким чином, Законом № 2148-VIII передбачено заходи з метою уникнення зменшення розміру раніше призначених пенсій.
23. Верховний Суд звертає увагу, що при зменшенні величини оцінки одного року страхового стажу з 1,35% до 1% одночасно було підвищено розмір середньої заробітної плати, який використовується при обчисленні пенсій. 
24. Відповідно до частини третьої статті 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
25. У мотивувальній частині Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2015 року № 8-рп/2005 зазначено, що звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб`єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірювальних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.
26. Натомість жодним доказом у справі не підтверджується, що за наслідками проведеного з 01 жовтня 2017 року перерахунку пенсії, розмір отримуваної пенсії позивачки зменшився. 
27. Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів вважає, доводи позивачки про звуження її прав та погіршення становища внаслідок застосування відповідачем при обчисленні пенсії величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1% є безпідставним.
28. Зазначені норми не було визнано неконституційними, а отже у відповідача були відсутні підстави не застосовувати їх при перерахунку пенсії позивачки. Скаржник не наводить доводів, які б дозволили вважати зазначені норми неконституційними.
29. З огляду на вищенаведене, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, що під час перерахунку пенсії з 01 жовтня 2017 року з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1% відповідач діяв законно.
30. Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 05 лютого 2020 року у справі № 822/3781/17 та від 27 квітня 2021 року у справі № 200/2266/19-а.
31. Щодо твердження позивача, що незважаючи на те, що після перерахунку з 01.10.2017 відповідач продовжує виплачувати їй пенсію у попередньому розмірі, фактично основний розмір призначеної їй пенсії зменшився, що прямо суперечить чинному законодавству, колегія суддів зазначає таке.
32. Формула обрахунку пенсії відповідно до положень Закону № 1058-IV включає в себе ряд складових окрім величини оцінки одного року страхового стажу. 
33. Станом на час виникнення спірних правовідносин і на час розгляду цієї справи судами оскаржувані дії відповідача не призвели до порушень прав позивача, оскільки пенсію вона отримувала в попередньому розмірі. Колегія суддів звертає увагу, що якщо при майбутніх перерахунках або з будь-яких інших причин розмір пенсії позивача зменшиться внаслідок застосування зменшеної величини оцінки одного року страхового стажу, позивач матиме очевидне право на отримання пенсії у розмірі не меншому, аніж вона отримувала станом на 01.10.2017.
34. За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої та апеляційної інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позову. 
35. Враховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій.
36. Крім того, позивачем подано клопотання про передачу цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду з огляду на наявність, на її думку, у справі виключної правової проблеми.
37. Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення зазначеного клопотання, з огляду на те, що на теперішній час судова практика у спірних правовідносинах є сталою.
38. Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
39. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 341, 343, 356 КАС України, Суд -
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 16.03.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2020 у справі № 377/287/19  - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                          А.А. Єзеров
Суддя                                                                                                              В.М. Кравчук
Суддя                                                                                                              О.П. Стародуб