ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2022 року          м.Дніпро                                                  Справа №  904/2378/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді:        Антонік С.Г. (доповідач), 
суддів:    Дарміна М.О., Іванова О.Г.,
секретар судового засідання Грачов А.С.

розглянувши матеріали апеляційної скарги    Товариства з обмеженою відповідальністю "СТ Капітал" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 04.10.2022 (суддя Г.В. Манько, повне рішення складено 10.10.2022 ) у справі №904/2378/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Витязь" (63332, Харківська обл., Красноградський район, с. Піщанка, вул. Центральна, буд. 5, ідентифікаційний код 24472488)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "СТ Капітал" (49083, м.Дніпро, вул. Богдана Хмельницького, 14-а, ідентифікаційний код 42355927)
про стягнення 2 387 241 грн.,
ВСТАНОВИВ:
          Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.10.2022 заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Витязь" про забезпечення позову задоволено частково, накладено арешт на грошові кошти в сумі 2 387 241 грн., що належать товариству з обмеженою відповідальністю «СТ Капітал», на всіх рахунках та всіх вкладах у всіх установах банків, інших кредитних організаціях, готівкові кошти.          
Приймаючи дану ухвалу, господарський суд виходив з  того, що на час розгляду заяви відповідач не спростовує факт наявності заборгованості, факт отримання ним товару на виконання умов договору, крім того, від відповідача не надходило будь-яких пропозицій щодо сплати вказаних коштів в добровільному порядку.
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "СТ Капітал".
Апеляційна скарга обгрунтована наступним:
- у поданій на розгляд суду заяві про забезпечення позову викладені лише припущення заявника, не підтверджені жодними фактами;
-  ані в своїй заяві, ані під час розгляду заяви в засіданні 04.10.2011 року позивач не надав жодних доказів, що підтверджують численні факти несплати відповідачем заборгованості за господарськими зобов`язаннями, зазначив лише про наявність однієї справи;
- посилання позивача на наявність інших судових проваджень майнового характеру, учасником яких є відповідач, не є тією обставиною, яка свідчить про вчинення відповідачем навмисних дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання, як наслідок - неможливість чи істотне ускладнення в майбутньому виконання судового рішення. Розгляд в суді іншої справи, в якій TOB                             «СТ Капітал» виступає відповідачем, не свідчить про його скрутний фінансовий стан.
Просить ухвалу суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просив ухвалу господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.10.2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "СТ Капітал" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 04.10.2022 у справі №904/2378/22. Розгляд справи призначений у судовому засіданні.
Згідно     ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які 
учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
                                  Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної 
скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
                                            Колегія суддів, дослідивши матеріали справи,  вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
          Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "Витязь" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з ТОВ "СТ Капітал" основного боргу по договору поставки від 17.01.2022р. №1701Т в сумі 1 908 592 грн. 53 коп., пені 244 639 грн. 91 коп., інфляційних втрат 209 201 грн. 11 коп., 3% річних 24 807 грн. 49 коп., пені за несвоєчасне погашення процентів 113 509,52 грн.
          Також ТОВ "Витязь" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із заявою про забезпечення позову, в якій просило накласти арешт на грошові кошти в сумі 2 387 241 грн., що належать ТОВ «СТ Капітал» або підлягають передачі або сплаті ТОВ «СТ Капітал» і знаходяться у ТОВ «СТ Капітал» чи в інших осіб на всіх рахунках та всіх вкладах у всіх установах банків, інших кредитних організаціях, грошові кошти.
          Вказана заява мотивована тим, що  невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити виконання рішення суду та ускладнити ефективний захист і поновлення порушених прав та інтересів позивача, оскільки заявник припускає, що майновий стан відповідача може суттєво погіршитися.
          Так Позивач зазначає, що предметом позову у зазначеній справі є заявлені матеріально-правові вимоги, які стосуються предмету спору, щодо стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу по договору поставки від 17.01.2022 року №1701Т в сумі 1 908 592,53 грн.; пені за прострочення виконання грошового зобов`язання в сумі 244 639,91 грн.; інфляційних втрат в сумі 209 201,11 грн.; 3% річних в сумі 24 807,49 грн., а всього - 2 387 241 грн. З огляду на фактичні обставини, які стосуються даної справи, фактичні обставини, які стосуються інших справ за участю відповідача - ТОВ «СТ Капітал», поведінку відповідача в рамках спірних правовідносин, вважає, що невжиття судом заходів забезпечення позову унеможливить виконання рішення суду, з огляду на те, що з метою досудового врегулювання спору, який виник між сторонами в рамках спірного договору, ТОВ «Витязь» зверталося до ТОВ «СТ Капітал» з претензією на суму 1 908 592,53 грн. (щодо погашення основної заборгованості за договором поставки від 17.01.2022 року №1701Т), з вимогою щодо проведення остаточного розрахунку за договором поставки від 17.01.2022 року №1701Т на суму 274 202,96 грн. та в частині передоплати на суму 1 634 389,57 грн., а всього - 1 908 592,53 грн. Копії зазначених претензії та вимоги, а також докази їх надіслання на адресу відповідача, додані до позову. В порушення приписів, встановлених ст.222 ГК України, ТОВ «СТ Капітал» про результати розгляду претензії та вимоги не повідомило письмово заявника, тобто ТОВ «Витязь». Оскільки за своєю правовою природою претензія є не тільки вимогою однієї сторони до іншої щодо відновлення або захисту порушених прав, які випливають із договірних відносин, а й попередженням про можливе звернення до суду, то ТОВ «СТ Капітал», будучи попередженим про можливе звернення суду ТОВ «Витязь», взагалі перестало отримувати на пошті листи від ТОВ «Витязь», що свідчить про ухилення ТОВ «СТ Капітал» від врегулювання спору в добровільному порядку. Звертаючись до суду з позовом, ТОВ «Витязь» на виконання приписів процесуального закону направило на адресу відповідача - ТОВ «СТ Капітал» копію позовної заяви зі всіма додатками. ТОВ «СТ Капітал» не забажало отримувати на пошті лист, який у якості вкладення містив копію позовної заяви зі всіма додатками, а відтак, поштою вказаний лист був повернутий на адресу ТОВ «Витязь». ТОВ «Витязь» не отримало від відповідача відзив на позов. Зазначена бездіяльність та поведінка відповідача, в тому числі й ігнорування вимог суду, свідчать, з одного боку, про намагання відповідача ухилитися від, зокрема, своєчасного вирішення судом спору в розумні строки (ст.2 ГПК України), а, з іншого боку, про ухилення відповідача від виконання своїх процесуальних обов`язків, зокрема, щодо виявлення поваги до суду та до інших учасників судового процесу та щодо сприяння своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи (ст.42 ГПК України). З огляду на те, що відповідач, по-перше, не отримав копію позовної заяви позивача зі всіма додатками, по-друге, не виконав вимог ухвали суду щодо надання відзиву на позов, то, скоріш за все, саме з вини відповідача та з огляду на його процесуальну поведінку, яка полягає у нехтуванні процесуальними обов`язками, проведення підготовчого засідання втрачає сенс. А тому проведення підготовчого засідання з вини відповідача буде перенесено на іншу дату. Відповідач шляхом ухилення від виконання своїх процесуальних обов`язків вже досяг мети щодо затягування судового розгляду справи та ухилення від виконання грошових зобов`язань за спірним договором. Факти отримання відповідачем від виробників сільськогосподарської продукції товару з подальшим, по-перше, ухиленням від розрахунків за отриманий товар, а, по-друге, затягуванням судового розгляду справи є непоодинокими. Із судових рішень Господарського суду Харківської області у справі № 922/4354/21, які є публічно доступними, вбачається, що в провадженні Господарського суду Харківської області з листопада 2021 року перебуває господарська справа за позовом Фермерського господарства «АН-КОР» (код ЄДРПОУ: 37825017) до ТОВ «СТ Капітал» про стягнення заборгованості за поставлений за договором поставки соняшник. Факти ухилення відповідача від розрахунків з контрагентами за отриманий товар, зокрема, соняшник - є непоодинокими, що в сукупності з іншими обставинами свідчить про недобросовісність відповідача та його намір ухилитися від виконання, як своїх договірних зобов`язань щодо оплати за отриманий товар, так і від виконання рішення суд. Є всі підстави вважати, що відповідач буде докладати всіх зусиль, в тому числі і шляхом зловживання процесуальним правами, з тим, щоб спочатку максимально затягнути розгляд даної справи, потім затягнути набуття рішенням суду законної сили, а потім ухилятися від виконання рішення суду. З огляду на те, що відповідач має заборгованість перед чисельними контрагентами й продовжує «накопичувати» таку заборгованість, невжиття заходів забезпечення позову унеможливить виконання рішення суду. До остаточного вирішення спору по справі з метою недопущення ускладнення в майбутньому виконання рішення суду, а також з метою запобігання вчинення відповідачем дій щодо затягування розгляду справи, необхідно вжити заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти, що належать відповідачу.
          За наслідками розгляду вказаної заяви винесено оскаржувану ухвалу.
          Розглядаючи доводи апеляційної скарги, судова колегія враховує наступні положення діючого законодавства України.
          Частиною першою    статті 2 ГПК України    встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
          Згідно з частиною першою    статті 11 ГПК України    суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.
          Відповідно до частини 2 статті 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно з п.п.1, 2, 4, 10 ч. ст.137 ГПК України, позов забезпечується накладанням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать особі або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;    забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти певні дії щодо предмета спору, …, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, або забезпечити ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі задоволення позову.
Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачу майна чи зниження його вартості.
У вирішенні питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти чи майно відповідача, суд повинен дотриматися розумного балансу між необхідністю забезпечити можливе майбутнє виконання судового рішення та неприпустимістю блокування господарської діяльності відповідача з огляду на значний розмір заявленого у позовній заяві боргу.
Відповідно до частини першої    ст. 74 ГПК України,    кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
          Статтею 76 ГПК України    визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
          Відповідно до частини першої    статті 77 ГПК України,    обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
          Отже, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, Позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.
          Забезпечення позову - це, по суті, обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів Відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог Позивача.
          Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів Позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.
          Заходи забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими Позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
          Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.
          Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.
          Суд зазначає, що обрання належного, відповідного предмету спору, заходу забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими Позивачем вимогами, що, зрештою, дає змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів Позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.
          В даному випадку, предметом позову є стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості  за неналежне виконання відповідачем умов договору поставки від 17.01.2022 року №1701Т.
          При цьому, в обгрунтування своїх вимог щодо забезпечення позову заявник посилається на те, зокрема, що факти отримання відповідачем від виробників сільськогосподарської продукції товару з подальшим, по-перше, ухиленням від розрахунків за отриманий товар, а, по-друге, затягуванням судового розгляду справи є непоодинокими. Крім того, позивач зауважив, що відповідач має заборгованість перед чисельними контрагентами й продовжує «накопичувати» таку заборгованість, тому невжиття заходів забезпечення позову унеможливить виконання рішення суду.  
          Водночас, обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає  у  доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами  відповідно до  ст.74  ГПК України.  Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести адекватність засобу забезпечення позову.          Так, заява про забезпечення позову не може ґрунтуватися на припущеннях заявника. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття  відповідного  заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.
Статтею 6 Господарського кодексу України передбачено принцип свободи підприємницької діяльності.
Саме керуючись цим принципом, позивач вступив у договірні стосунки з відповідачем щодо поставки останньому  сільськогосподарської продукції.
Та обставина, що за даними позивача відповідач тривалий час не виконує своїх зобов`язань за договором поставки та не сплачує кошти за отриманий товар, не є достатньою правовою підставою для застосування заходів забезпечення позову, оскільки такі заходи застосовуються не в залежності від визнання чи невизнання відповідачем позовних вимог, виконання договірних зобов`язань, а в залежності від наявності належних та допустимих доказів того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
Крім того, як вбачається з наданих відповідачем до суду апеляційної інстанції доказів, останнім здійснений платіж в розмірі 50 000,00 грн на користь позивача, що підтверджується платіжним дорученням № 85 від 23.08.2022.
Посилання позивача на наявність інших судових проваджень майнового характеру, учасником яких є відповідач, на думку колегії суддів, жодним чином не свідчить про вчинення відповідачем навмисних дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання і його важкий фінансовий стан та,  як наслідок, неможливість чи істотне ускладнення в майбутньому виконання судового рішення. 
          Водночас, заявником жодним чином не доведено як саме невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся  до  суду.
          Також і припущення позивача про  навмисне затягування відповідачем судового розгляду не може слугувати обставиною, яка  істотно ускладнить чи унеможливить виконання рішення.
З огляду на викладене, колегія суддів констатує, що позивачем  не наведено жодних фактів, які б свідчили про утруднення або неможливість виконання рішення суду у разі  не застосування заходів забезпечення позову та не надано належних та достатніх доказів наявності цих фактичних обставин.
У цьому зв`язку колегія суддів вважає помилковим висновок господарського суду про те, що заявлені заходи забезпечення позову частково є обґрунтованими, адекватними та співмірними заявленим позовним вимогам.
          З наведених підстав апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала господарського суду скасуванню, у зв`язку з невідповідністю висновків, викладених в ухвалі, обставинам справи.
          На підставі викладеного, керуючись ст. ст.    269,    270,    271,    275,    276,    282 - 284        Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СТ Капітал" задовольнити.
Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 04.10.2022 у справі №904/2378/22 скасувати.
В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Витязь" про забезпечення позову відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено      29.11.2022р.

Головуючий суддя                                                                                         С.Г. Антонік

Суддя                                                                                                                     М.О. Дармін

Суддя                                                                                                                      О.Г. Іванов