Постанова 
Іменем України 
29 вересня 2022 року
м. Київ
Справа № 753/19970/17
Провадження №  51-1141 км 22
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду  у складі:
головуючого -                                           ОСОБА_4
суддів:                                                       ОСОБА_5 ОСОБА_6 
при секретарі                                             ОСОБА_7               
за участю прокурора                                  ОСОБА_8
засудженого                                              ОСОБА_1 ,
захисника                                                  ОСОБА_9
потерпілої                                                  ОСОБА_2 ,
розглянув у судовому засіданні кримінальні провадження №12017100020007466               від 05.07.2017, № 12018100000000419 від 08.05.2017 р. та № 12019100020002806 від 17.04.2019 р.,  за обвинуваченням 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Гайсин Вінницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , останнє місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 13.05.2016 р. Дарницьким районним судом м. Києва за ч.1 ст. 286 КК України до штрафу в сумі 5100 грн (сплачений), 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 286, ч. 3 ст. 307,                       ч. 2 ст. 309 КК України, 
за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 04 березня 2021 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 12 січня 2022 року щодо нього. 
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами 
першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 04 березня 2021 року               ОСОБА_1 засуджено за:
-         ч.1 ст. 286 КК України на 3 роки обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.
Відповідно до положень ч.5 ст. 74 КК України звільнено ОСОБА_1 від основного та додаткових покарань за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України на підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності;
- ч.1 ст. 309 КК України  на 6 місяців арешту;
- ч.3 ст. 307 КК України на 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного на праві власності майна.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно до відбуття призначено ОСОБА_1  покарання у вигляді 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного обвинуваченому на праві власності майна.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно обвинуваченого  ОСОБА_1 у виді тримання під вартою залишено без змін.
З урахуванням ухвали Дарницького районного суду м. Києва  від 04 лютого 2022  року про виправлення описки у вироку суду, строк відбуття покарання обвинуваченому  ОСОБА_1 ухвалено обчислювати з 23 серпня 2019 р.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції, що діяла до набрання чинності Законом України «Про внесення зміни до КК України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18.05.2017 р.) зараховано у строк покарання обвинуваченому ОСОБА_1 час його перебування в установах попереднього ув`язнення у період з 18.11.2017 по 28.11.2017 включно, а також з 23.08.2019 р. по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вирішено питання про цивільний позов, процесуальні витрати та речові докази у провадженні.
Як встановлено вироком суду, 04.07.2017 року приблизно о 09 год. 20 хв.,            ОСОБА_1 , керуючи технічно справним автомобілем марки «КІА sportage» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною вул. Пасхаліна від вул. Привокзальна в напрямку вул. Сормовська у м. Києві, допустив порушення вимог п. 16.2 Правил дорожнього руху України, а саме проявив неуважність та необачність, не переконавшись, що це буде безпечно і не створить перешкоду або небезпеку іншим учасникам руху, під час лівого повороту на даному нерегульованому перехресті, не надав дорогу пішоходу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка в цей час переходила проїзну частину вул. Сормовської, на яку він повертав. ОСОБА_1 , не впевнившись у відсутності пішоходів, які не закінчили рух, продовжив рухатися та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_2 , яка рухалася по проїзній частині з права                  на ліво відносно руху автомобіля та мала перевагу в русі. Внаслідок наїзду, пішохід ОСОБА_2 , отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження. 
Порушення вказаного пункту Правил дорожнього руху України водієм           ОСОБА_1 знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме заподіяння пішоходу ОСОБА_2 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
Таким чином, ОСОБА_1 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, яке заподіяло особі тілесне ушкодження середнього ступеню тяжкості, тобто скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України.
Крім того, ОСОБА_1  з корисливих спонукань, у невстановлену досудовим слідством дату, але не пізніше 24.12.2016 та у невстановлені досудовим слідством часі, місці та спосіб, у невстановленої досудовим слідством особи, незаконно придбав з метою збуту не менше 170 таблеток оранжевого кольору з відтиском малюнку та написом «Tesla», загальною масою не менше 70,335 г, які містять у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину тенамфетамін (МДА) масою не менше 16,656 г; речовину рослинного походження зеленого кольору, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом канабіс, масою не менше 1895,275 г; порошкоподібну речовину загальною масою не менше 66,4534 г, яка містить у своєму складі психотропну речовину - амфетамін, масою не менше 29,0114 г; не менше 4 таблеток білого кольору, загальною масою не менше 0,72 г, які містили у своєму складі не менше 0,040 г наркотичного засобу - морфін; не менше                  127 таблеток овальної форми, білого кольору, загальною масою не менше 50,798 г, які містили у своєму складі не менше 1,016 г наркотичного засобу - бупренорфін.
Придбавши вищезазначені наркотичні засоби та психотропні речовини                    ОСОБА_1 почав незаконно їх зберігати при собі, а також за місцем свого мешкання у квартирі АДРЕСА_3 , з метою їх подальшого збуту до 24.12.2016.
24.12.2016, в період часу з 14 години 37 хвилин до 15 години 07 хвилин, під час проведення обшуку автомобіля марки «KIA CEED», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , та в період часу з 15 години 13 хвилин до 16 години 02 хвилин, під час проведення огляду за місцем мешкання ОСОБА_1 та ОСОБА_3  у кв. АДРЕСА_3 , виявлено та вилучено вищевказані наркотичні засоби та психотропні речовини, перелік яких детально наведений у вироку суду, та підтверджено висновками експерта №11-2/24 та №11-2/25.
Крім того, ОСОБА_1 з корисливих спонукань, у невстановлену досудовим слідством дату, але не пізніше 18.11.2017, у невстановлені досудовим слідством часі, місці та спосіб, у невстановленої досудовим слідством особи, незаконно повторно придбав з метою збуту порошкоподібну речовину загальною масою не менше 138,4513 г, яка містить у своєму складі психотропну речовину - амфетамін, масою не менше 66,7123 г; не менше дев`яти таблеток, загальною масою не менше 1,179 г; кристалічну речовину білого кольору, масою не менше 1,999 г, яка містить у своєму складі наркотичний засіб метадон (фенадон), масою не менше 1,539 г та речовину рослинного походження, масою не менше 545,79 г, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабіс. Після чого, ОСОБА_1 продовжив зберігати вищезазначені наркотичний засіб, особливо небезпечний наркотичний засіб та психотропну речовину при собі та за місцем свого тимчасового проживання, а саме в орендованій ним квартирі АДРЕСА_4 та квартирі АДРЕСА_5 до 18.11.2017.
18.11.2017, в період з 13 години 36 хвилин до 14 години 20 хвилин, знаходячись по вулиці Харківське шосе, 58-А в місті Києві, проведено обшук автомобіля марки «HyundaiGetz», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , та в період з 14 години 50 хвилин до 16 години 00 хвилин, проведено обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_4 , під час яких серед іншого виявлено та вилучено вищевказані наркотичні засоби та психотропні речовини, перелік яких детально наведений у вироку суду, та підтверджено висновками експертів №11-2/7814, №11-2/7901, №11-2/7962,  №11-2/7963, №11-2/8028.
Таким чином, ОСОБА_1 вчинив повторне незаконне придбання та зберігання з метою збуту психотропних речовин та наркотичних засобів, предметом яких, зокрема, були особливо небезпечний наркотичний засіб та наркотичний засіб у великих розмірах, а також психотропна речовина та особливо небезпечна психотропна речовина в особливо великих розмірах, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 307 КК України.
Крім того, ОСОБА_1 у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, у невстановлений спосіб придбав поліетиленовий пакет з пазовим замком з порошкоподібною речовиною, що містила в своєму складі психотропну речовину амфетамін, яку став зберігати для власного вживання без мети збуту.
Надалі, 17.04.2019 року, приблизно о 03 год. 00 хв. ОСОБА_1 знаходячись за адресою м. Київ. вул. Харківське шосе, 172, був затриманий працівниками поліції та у ході особистого обшуку якого було виявлено та вилучено батарейку «Дюрасел» в середині якої знаходився і поліетиленовий пакет з пазовим замком з порошкоподібною речовиною світло-жовтого кольору, яка містить в своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін масою 1,401 г., яку ОСОБА_1 умисно, незаконно, всупереч вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори» від 15.02.2015, «Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом», затвердженого постановою КМУ № 589 від 03.06.2009, придбав та зберігав при собі для власного вживання без мети збуту.
Суд першої інстанції, оцінюючи правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_1 за ч.2 ст. 309 КК України, яка була йому інкримінована за епізодом від 17.04.2019 р. за кваліфікуючою ознакою повторності, врахував Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 р. щодо редакції ч.2 ст. 309 КК України, та визнав ОСОБА_1 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.
Таким чином, ОСОБА_1 здійснив незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, без мети збуту, тобто скоїв кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 січня 2022 року  вирок Дарницького районного суду м. Києва від 04 березня 2021 року в частині вирішення цивільного позову представника потерпілої  ОСОБА_2 - ОСОБА_10 до ПАТ «СК «Українська страхова група» про відшкодування заподіяної внаслідок злочину матеріальної та моральної шкоди скасовано та призначено в цій частині новий судовий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
У решті вирок суду залишено без змін.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала 
У касаційній скарзі засуджений просить скасувати постановлені щодо нього судові рішення у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. 
Зазначає, що вирок суду першої інстанції ухвалено незаконним складом суду, порушено таємницю нарадчої кімнати та відсутня відеофіксація судових засідань. 
Стверджує, що апеляційний суд проігнорував порушення, допущені судом першої інстанції при ухваленні вироку, в зв`язку з чим постановив незаконне рішення, яке підлягає скасуванню.
Позиції учасників судового провадження
Засуджений ОСОБА_1 та захисник ОСОБА_11 підтримали касаційну скаргу, просили її задовольнити.
Потерпіла ОСОБА_2 та прокурор ОСОБА_12 заперечили проти задоволення касаційної скарги засудженого, судові рішення просили залишити без зміни.
Мотиви Суду
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, а також правильність правової оцінки обставин і не уповноважений досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Відповідно до положень ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
У касаційній скарзі засудженого ОСОБА_1 не оскаржується доведеність його винуватості та кваліфікація дій за ч.1 ст. 286, ч. 3 ст. 307,  ч. 1 ст. 309 КК України, з огляду на що, касаційний суд не перевіряє рішення судів в цій частині.
Засуджений ОСОБА_1 вказує на те, що судове засідання 04 березня 2021 року, в якому засудженому було надано останнє слово та оголошено вирок, відбулося за відсутності двох суддів з колегії: ОСОБА_13 та ОСОБА_14, а був присутнім лише головуючий суддя ОСОБА_15, який видалявся до нарадчої кімнати самостійно, а суддя з колегії ОСОБА_16 ухвалювала цього дня судові рішення в інших справах. Зазначає також про відсутність відеофіксації судових засідань в суді першої інстанції. 
Колегія суддів касаційного суду вважає, що доводи касаційної скарги про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону є неспроможними. 
Згідно з ч. 5 ст. 27 КПК України, під час судового розгляду та у випадках, передбачених цим Кодексом, під час досудового розслідування забезпечується повне фіксування судового засідання та процесуальних дій за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів. Зазначені положення були внесені до КПК України на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо забезпечення дотримання прав учасників кримінального провадження та інших осіб правоохоронними органами під час здійснення досудового розслідування» № 2213-VIII від 16 листопада 2017 року.
Згідно з Розділом ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону, норми щодо застосування під час судового розгляду відеозаписувальних технічних засобів набирають чинності з 01 січня 2019 року. Тобто до 01 січня 2019 року відеофіксація судових засідань не проводилася і не була обов`язковою.
Обвинувальний акт щодо ОСОБА_1 до суду надійшов 30 жовтня 2017 року, а тому доводи скарги про відсутність відеозаписів судових засідань за 2017, 2018 роки є безпідставними. 
Щодо відсутності відеозаписів фіксування судових засідань, які відбувалися пізніше, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями кримінального процесуального закону України є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а як вбачається з п. 7 ч. 2 цієї ж статті судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.
Згідно зі статтею 129 Конституції України гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами є однією з основних засад судочинства. Зазначений конституційний припис покладає на суд обов`язок здійснювати повне фіксування судового процесу технічними засобами, оскільки саме за умови такого фіксування судового процесу гарантується конституційне право кожного на судовий захист, а також забезпечуються законність та інші основні засади судочинства. 
Засада щодо гласності судового процесу та його повне фіксування технічними засобами розкривається у статті 27 КПК України і складається із трьох взаємопов`язаних елементів: 1) гласність судового провадження; 2) відкритість судового провадження; 3) повне фіксування судового засідання та процесуальних дій за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів. 
Отже, системно-структурний аналіз зазначених норм КПК України свідчить, що для з`ясування питання про те, як неповне фіксування судового провадження за допомогою технічних засобів вплинуло на законність ухваленого судом рішення, необхідно виходити з «рівня істотності» відхилень від вимог норми кримінального процесуального права.
При перевірці матеріалів кримінального провадження судом апеляційної інстанції було задоволено клопотання захисника про дослідження доказів, а саме судових рішень, долучених захисником, та технічних записів судових засідань, і було витребувано з Дарницького районного суду м. Києва архівні копії від 03 лютого  2021 року та 04 березня 2021 (а.с. 231-233, Т.6), та відтворено відповідний аудіозапис в судовому засіданні апеляційного суду 08 листопада 2021 року                       (а.с. 245-246, Т. 6).
Апеляційний суд, як вбачається з матеріалів справи, перевірив доводи сторони захисту та дослідив надані із ЄДРСР ухвали та вироки Дарницького районного суду у кримінальних провадженнях № 753/4293/21, № 753/4004/21, № 753/3456/21 та не знайшов істотних порушень, які би вплинули на законність прийнятого судом першої інстанції рішення щодо ОСОБА_1 .  
При перевірці матеріалів провадження в касаційному порядку, колегія суддів встановила, що у Дарницькому районному суді м. Києва проводилось повне фіксування судового розгляду за допомогою звукозаписувального технічного засобу, а матеріали кримінального провадження містять технічні носії інформації, на яких зафіксовано перебіг судових засідань. Крім того, у матеріалах кримінального провадження містяться журнали судових засідань, на яких зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.
За змістом ст. ст. 42, 46 , 376 КПК України, обвинувачений, захисник мають право ознайомлюватися з журналом судового засідання та технічним записом судового процесу і подавати щодо них свої зауваження. 
Втім, у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_1 сторона захисту жодних зауважень як на журнал судового засідання від 04 березня 2021 року, так і журнали судових засідань від інших дат, у суді першої інстанції не подавала, зокрема, щодо будь-яких неточностей чи неповноти. 
Із аудіозапису судового засідання від 04 березня 2021 року вбачається, що вирок оголошено головуючим суддею Домарєвим О.В. у складі колегії суддів                  ОСОБА_13 та ОСОБА_14, вирок підписаний трьома суддями, які і відображені в журналі судового засідання. Колегія суддів не вбачає істотних порушень перебігу судового засідання, які б ставили під сумнів законність і обґрунтованість постановленогощодо ОСОБА_1 судового рішення у розумінні  ст. 412 КПК України.
Перевіривши вирок суду першої інстанції в апеляційному порядку, зокрема, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_1 щодо викладених в ній доводів про суворість призначеного покарання, апеляційний суд не знайшов підстав для його зміни чи скасування, навівши при цьому переконливі підстави такого рішення, залишивши його в цій частині без змін. 
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам статті 419 КПК України і підстав вважати це рішення невмотивованим відсутні.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б безумовними підставами для скасування оскаржуваних судових рішень, колегією суддів не встановлено, а тому касаційна скарга засудженого задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, Верховний Суд
ухвалив:
Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 04 березня 2021 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 12 січня 2022 року щодо ОСОБА_1  залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1  - без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_17                         ОСОБА_18                               ОСОБА_19