ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2022 р. 	Справа № 520/1897/22	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Калиновського В.А.,
Суддів: Кононенко З.О. ,  Мінаєвої О.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 14.02.2022, головуючий суддя І інстанції: Полях Н.А., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022 по справі № 520/1897/22
за позовом               ОСОБА_1  
до              Офісу Генерального прокурора                      
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Офісу Генерального прокурора, в якому просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність Офісу Генерального прокурора щодо затримки в проведенні розрахунку та виплати надбавки за вислугу років у належному об`ємі в складі щомісячного грошового забезпечення;
- зобов`язати Офіс Генерального прокурора нарахувати середній заробіток за час затримки в розрахунку за період з 05.01.2016 року, по 28.12.2021 року та виплатити зазначену суму (Банк отримувача - АТ «Райффайзен Банк Аваль», картковий рахунок 4149510063706255. номер рахунку ІВАІМ НОМЕР_1 , код банку 300335, код ЄДРПОУ банку 14305909, отримувач ОСОБА_1 , РНОКПП отримувача НОМЕР_2 ).
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 14.02.2022 позовну заяву повернуто позивачеві.
Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції про повернення позовної заяви, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті ухвали норм матеріального та процесуального права. Зазначив, що ним надано належні доводи та обгрунтування позовних вимог, позовна заява відповідає вимогам ст.ст. 160, 161 КАС України, отже підстави для повернення позовної заяви відсутні. Проте, судом першої інстанції ухвалено незаконне рішення про повернення позовної заяви позивачу, що позбавляє останнього права доступу до суду та на справедливий суд.
Відповідно до ч. 2 ст. 312 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження. 
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, ухвалу суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не усунув недоліки, вказані в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, а отже наявні підстави, передбачені п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, для повернення позовної заяви.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про повернення позовної заяви з наступних підстав.
Відповідно до ст. 8 Конституції України, звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
За змістом ч. 5 ст. 5 КАС України, яка гарантує право на судовий захист, передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.
Приписами ст.ст. 160, 161 КАС України визначено форму та зміст позовної заяви, а також визначено документи, що до неї додаються.
Зокрема, частинами 1 та 2 статті 169 КАС України встановлено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
За приписами ч.ч. 5, 6 ст.169 КАС України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.
Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху або про повернення позовної заяви надсилається особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення.
Вищезазначеними правовими нормами передбачено повернення позовної заяви, якщо у встановлений судом строк позивачем не виконано вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Матеріалами справи підтверджено, що ухвалою  Харківського окружного адміністративного суду від 31.01.2022 вказану позовну заяву було залишено без руху, у зв`язку з її невідповідністю     п. 4 ч. 5 ст. 160, пп. 2 ч. 5 ст. 160  Кодексу адміністративного судочинства України. 
Так, судом зазначено, що в позовній заяві в якості відповідача позивач зазначив Офіс Генерального прокурора та Державну казначейську службу України, а позовні вимоги звернув лише до одного з відповідачів.
Позивачу було надано строк для усунення недоліків протягом 5 днів з моменту отримання копії ухвали, шляхом: викладання змісту позовних вимог щодо кожного з відповідачів із виконанням приписів пп.2 ч. 5 ст. 160 КАС України, або скоригувати суб`єктний склад відповідачів.
Позивач отримав копію зазначеної ухвали 09.02.2022.    
10.02.2021 через канцелярію суду ОСОБА_1 було подано заяву, в якій останній зазначив, що ухвалою суду констатовано, що позов подано начебто до двох відповідачів - Офісу Генерального прокурора та Державної казначейської служби України. Разом з тим, позов подано ним лише до одного відповідача - Офісу Генерального прокурора (про що свідчить вступна та мотивувальна частина позову), до якого висунуто відповідні позовні вимоги, вказані в резолютивній частині позову. Державна казначейська служба України не визначена ним в якості відповідача або будь-кого зі статусом учасника процесу, будь-яких вимог до останньої він не має та не висуває. 
Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було усунуто вимоги, викладені в ухвалі Харківського окружного адміністративного суду від 31.02.2022   про залишення позовної заяви без руху, а тому наявні підстави для повернення позовної заяви.
Колегія суддів звертає увагу на те, що повернення позовної заяви - це процесуальна дія, яка припиняє розгляд конкретної позовної заяви на стадії відкриття провадження без вирішення спору по суті, у випадку неможливості її розгляду з підстав, які можуть бути усунуті особою, яка звернулася до суду.
Позивач вважається таким, що не усунув недоліки, якщо до закінчення встановленого судом строку не усунув усіх або хоча б одного недоліку, зазначеного в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху.
Разом з цим, колегія суддів зазначає, що повертаючи позовну заяву у зв`язку з невиконанням вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, суддя повинен пересвідчитись, що вжив вичерпні заходи для належного повідомлення позивача про встановлені недоліки, про спосіб їх усунення, про необхідність виконання судового рішення та усунення недоліків позовної заяви у строк, визначений судом.
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Так, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод у статті 6 гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно з її положеннями, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Як визначено у статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Колегія суддів звертає увагу на те, що у справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".
В рішенні у справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Враховуючи вищезазначене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції, повертаючи адміністративний позов скаржнику з тих підстав, що останнім не усунуто недоліки, допущені позивачем при поданні позовної заяви, не врахував ті обставини, що позивачем на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху було надано заяву, в якій він зазначив, що позов подано до одного відповідача - Офісу Генерального прокурора, до якого висунуто відповідні вимоги, зазначені в резолютивній частині позову. Крім того, позивач зазначив, що Державна казначейська служба України не визначена ним в якості відповідача або будь-кого зі статусом учасника процесу, будь-яких вимог до останньої він не має та не висуває. 
Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає, що позивач уточнив свої вимоги, відповідача у справі, у тексті позовної заяви позивачем було зазначено, в чому саме, на його думку, полягають протиправні дії відповідача, якими позивач обгрунтовує свою правову позицію. 
Колегія суддів вважає, що згадування Державної казначейської служби у позовній заяві не не надає їй автоматично статусу відповідача. 
Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було допущено надмірний формалізм у тлумаченні національного процесуального законодавства.
З огляду на зазначене, з метою захисту права позивача на доступ до суду, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали дійшов передчасного висновку про повернення позовної заяви.
Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
Зважаючи на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу  Харківського окружного адміністративного суду від 14.02.2022 по справі № 520/1897/22 - скасувати. 
Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена, оскільки не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуючий суддя 		В.А. Калиновський 	
Судді	   	З.О. Кононенко    О.М. Мінаєва