Справа № 161/13862/21 	Головуючий у 1 інстанції: Філюк Т. М. 	
Провадження № 22-ц/802/923/22  Категорія: 68 	  Доповідач: Шевчук Л. Я.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
22 листопада 2022 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді Шевчук Л. Я.,
суддів Данилюк В. А., Киці С. І.,
секретар с/з Савчук Т. Ф.,
з участю:
представника позивача – ОСОБА_1 ,
відповідачки – ОСОБА_2 ,
представника відповідачки – ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Органу опіки і піклування Луцької міської ради в інтересах малолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про звільнення від обов`язків опікуна, за апеляційною скаргою відповідачки ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 серпня 2022 року,
В С Т А Н О В И В:
У серпні 2021 року Орган опіки та піклування Луцької міської ради звернувся в суд із зазначеними позовними вимогами, які обґрунтував тим, що на первинному обліку дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у Службі у справах дітей Луцької міської ради перебуває малолітня ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , як дитина, яка позбавлена батьківського піклування (одинока мати дитини визнана недієздатною). Відповідно до рішення Виконавчого комітету Луцької міської ради від 02 жовтня 2019 року № 623-1 «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, та встановлення опіки над малолітньою ОСОБА_4 » ОСОБА_2 призначено опікуном над малолітньою онукою ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після встановлення опіки малолітня проживала разом зі своїм опікуном у приватному будинку з усіма комунальними зручностями. У цьому будинку також проживає її недієздатна дочка ОСОБА_5 і інша дочка ОСОБА_6 з малолітнім сином ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Сім`я опікуна ОСОБА_2 з вересня 2019 року до березня 2020 року перебували під соціальним супроводом Управління соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. Працівники Служби у справах дітей Луцької міської ради неодноразово проводили профілактичну роботу з опікуном ОСОБА_2 та вказували їй на необхідність покращення санітарного стану житла.
Позивач також зазначав, що 08 червня 2021 року на адресу Служби у справах дітей Луцької міської ради надійшло звернення від мешканців АДРЕСА_1 щодо неналежного виконання ОСОБА_2 своїх обов`язків опікуна над її малолітньою онукою ОСОБА_8 . Під час обстеження 09 червня 2021 року умов проживання у будинку працівниками служби було встановлено, що умови проживання стали незадовільними, меблі, побутова техніка знаходяться в занедбаному стані, в помешканні розкидані речі, на ліжках брудна постільна білизна, у кімнатах важке повітря та безлад. Працівники служби зобов`язали опікуна ОСОБА_2 привести будинок та подвір`я у належний стан. Проте опікун ОСОБА_2 належним чином не виконувала свої обов`язки щодо опіки над малолітньою дитиною. 19 липня 2021 року працівники національної поліції прибули до будинку опікуна і виявили, що малолітні діти самі зачинені в будинку, а дорослі пішли в невідомому напрямку, про що повідомили Службу у справах дітей Луцької міської ради.
Виконавчим комітетом Луцької міської ради 21 липня 2021 року прийнято рішення № 600-1 «Про відібрання малолітніх ОСОБА_9 , ОСОБА_4 », яким малолітня ОСОБА_10 була відібрана у опікуна ОСОБА_2 , а малолітній ОСОБА_11 був відібраний у матері ОСОБА_6 та направлені у Комунальне підприємство «Волинський обласний спеціалізований будинок дитини для дітей з ураженням центральної нервової системи з порушенням психіки» Волинської обласної ради.
Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд звільнити ОСОБА_2 від обов`язків опікуна над малолітньою ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 серпня 2022 року у цій справі позов задоволено.
Ухвалено звільнити ОСОБА_4 від обов`язків опікуна над малолітньою ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, відповідачка ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову Органу опіки та піклування Луцької міської ради.
Відзив на апеляційну скаргу не подавався.
У судовому засіданні відповідачка та її представник апеляційну скаргу підтримали та просили скаргу задовольнити, представник позивача апеляційну скаргу заперечив, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_2 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.
За матеріалами справи судом встановлено, що матір малолітньої ОСОБА_12 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , - ОСОБА_5 визнана судом недієздатною особою на підставі рішення Луцького міського суду Волинської області від 30 жовтня 1998 року, відомості про батька зазначено відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України (а. с.7, 8).
Рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 02 жовтня 2019 року № 623-1 «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, та встановлення опіки над малолітньою ОСОБА_4 » малолітній ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_1 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. ОСОБА_2 призначено опікуном над її малолітньою онукою ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 6).
Виконавчий комітет Луцької міської ради 21 липня 2021 року прийняв рішення № 600-1 про відібрання малолітнього ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_2 від його матері ОСОБА_6 і про відібрання малолітньої ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_1 від опікуна ОСОБА_2 . Малолітніх дітей направлено до Комунального підприємства «Волинський обласний спеціалізований будинок дитини для дітей з ураженням центральної нервової системи з порушенням психіки» Волинської обласної ради. Підставою для прийняття відповідного рішення стала загрозлива ситуація для життя та здоров`я малолітніх дітей (а. с. 4).
За положеннями статті 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
Особа може бути звільнена від обов`язків опікуна або піклувальника дитини у випадках, передбачених Цивільним кодексом України, а також тоді, коли між опікуном, піклувальником та дитиною склалися стосунки, які перешкоджають здійсненню ними опіки, піклування (стаття 251 СК України).
Згідно зі статтею 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України.
Опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Не можуть бути опікунами, піклувальниками дитини особи, які зловживають спиртними напоями, наркотичними засобами, особи, які позбавлені батьківських прав, а також особи, інтереси якої суперечать інтересам дитини (стаття 244 СК України).
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини.
У статті 6 Декларації прав дитини зазначено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю.
Відповідно до частини 1 статті 249 Сімейного кодексу України опікун зобов`язаний виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, психічний, духовний розвиток, забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти.
Права та обов`язки опікуна визначені у статті 67 ЦК України, де вказано, що опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун малолітньої особи зобов`язаний дбати про її виховання, навчання та розвиток.
Орган опіки та піклування контролює умови утримання, виховання, навчання дитини, над якою встановлено опіку та піклування (стаття 246 СК України).
Частиною 3 статті 75 ЦК України передбачено, що за заявою органу опіки та піклування суд може звільнити особу від повноважень опікуна або піклувальника у разі невиконання нею своїх обов`язків, порушення прав підопічного, а також у разі поміщення підопічного до навчального закладу, закладу охорони здоров`я або закладу соціального захисту.
Перелік осіб, які не можуть бути опікунами визначений статтею 64 ЦК України. До цих осіб відносяться особи, які позбавлені батьківських прав, якщо ці права не були поновлені, а також особи, поведінка та інтереси яких суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує опіки або піклування.
У відповідності до положень частини 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Частиною 1 статті 27 цієї Конвенції визнано право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Суд при визначенні основних інтересів дитини враховує не тільки можливість забезпечення її розвитку у здоровому середовищі, а й необхідність виключення умов, якими було б завдано шкоду здоров`ю та розвитку дитини.
Задовольняючи позовні вимоги Органу опіки і піклування Луцької міської ради, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_2 належним чином не виконує своїх обов`язків опікуна над малолітньою дитиною ОСОБА_8 , а тому її слід звільнити від обов`язків опікуна.
Такі висновки суду відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з дотриманням вимог закону.
За матеріалами справи судом встановлено, що 09 червня 2021 року працівниками Служби у справах дітей Луцької міської ради з метою контрольного обстеження умов проживання малолітньої дитини під опікою ОСОБА_12 проведено обстеження умов проживання дитини за адресою: АДРЕСА_2 , про що складено відповідний акт обстеження умов проживання, в якому зазначено, що умови проживання дитини незадовільні, меблі та побутова техніка в занедбаному стані, брудні, в помешканні розкидані речі, на ліжках брудна постільна білизна, одяг розкиданий по будинку, на кухні гора брудного посуду. На час обстеження малолітні діти були неохайно одягнуті, памперс ОСОБА_14 потребував заміни. Працівниками служби у справах дітей зобов`язано опікуна ОСОБА_2 до 16 червня 2021 року привести будинок і подвір`я у належний стан.
Проте при повторному обстеженні умов проживання дитини 24 червня 2021 року працівниками Служби у справах дітей Луцької міської ради встановлено, що в будинку, де проживають малолітні діти не прибрано, не застелені ліжка, розкиданий дитячий одяг, немитий посуд на кухні, підопічна малолітня дитина ОСОБА_14 нерозчесана, боса, їла білий хліб. 
Також в матеріалах справи наявна заява ОСОБА_15 , адресована начальнику Служби в справах дітей Луцької міської ради, в якій повідомляється, що за адресою проживання опікуна ОСОБА_2 постійно перебувають особи з сумнівною зовнішністю, в нетверезому стані, антисанітарія, в дітей відсутнє повноцінне харчування, присутні факти побиття дітей, нецензурна лексика, з дітьми не займаються в плані розумового розвитку(а. с. 10).
Судом крім того встановлено, що за місцем проживання опікуна ОСОБА_2 і малолітніх дітей 19 липня 2021 року виїжджали працівники патрульної поліції і згідно з поданим ними рапортом малолітні діти перебувають в зачиненому будинку самі, їх баба ОСОБА_2 пішла в невідомому напрямку, зі слів сусідів встановлено, що діти постійно ходять з тілесними ушкодженнями, брудні і з неприємним запахом (а. с. 5).
Начальник управління соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Луцької міської ради повідомив начальника служби у справах дітей про те, що сім`я ОСОБА_2 перебувала на обліку в управлінні соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді як така, що опинилася у складних життєвих обставинах. Опікун ОСОБА_2 недостатньо часу приділяє малолітній ОСОБА_14 і її всебічному розвитку, дівчинка не розмовляє, не наслідує поведінку дорослих, не виявляє емоційні стани (симпатія, сміх, плач). Дівчинка постійно мала неохайний вигляд, одяг не за розміром, часто брудний. Під час здійснення оцінки потреб сім`ї виявлені незадовільні умови проживання, дитині не облаштовано місце для сну та гри. ОСОБА_2 належним чином не виконує свої опікунські обов`язки стосовно малолітньої дитини ОСОБА_12 , у зв`язку з чим службі у справах дітей рекомендовано розглянути питання про доцільність продовження опіки (а. с. 58).
Суд при визначенні основних інтересів дитини враховує не тільки можливість забезпечення її розвитку у здоровому середовищі, а й необхідність виключення умов, якими було б завдано шкоду здоров`ю та розвитку дитини.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позовних вимог Органу опіки та піклування Луцької міської ради щодо звільнення від обов`язків опікуна над дитиною з тих підстав, що опікун ОСОБА_2 належним чином не виконує свої обов`язки опікуна над малолітньою дитиною.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду і не впливають на правильність рішення суду першої інстанції, яке постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.
Керуючись статтями 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 серпня 2022 року у цій справі залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий 

Судді