ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1037/22 Справа № 202/3623/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ігнатенко В. В. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко  Н. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

25 жовтня 2022 року                                                                м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_1 - адвоката Омеляна Олександра Олександровича на постанову Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 19 серпня 2022 року, якою провадження у справі щодо 
ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
закрито, у зв"язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:
       Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 серпня 2022 року провадження у справі щодо ОСОБА_2 закрито, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв"язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП.
В оскаржуваній постанові, зазначено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного щодо  ОСОБА_2 , він 30 червня 2022 року о 17 годині 50 хвилин, у м. Дніпро по вул. Дніпросталівській, 2а, е/о № 5, керуючи транспортним засобом ІЖ д/н НОМЕР_1 та рухаючись в напрямку від вул. Журналістів, у бік вул. Каштанова не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відволікся від керування, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Mercedes д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки. Своїми діями водій ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.3 б Правил дорожнього руху України.
       Не погоджуючись з вказаною постановою, захисник Омелян О.О. в інтересах потерпілого ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що постанова суду першої інстанції є безпідставною та прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права, тому просить постанову скасувати та прийняти нову, якою визнати винним ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП.
       В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник Омелян О.О. зазначає, що судом першої інстанції було безпідставно закрито провадження у справі, оскільки з наявних доказів, видно, що в діях ОСОБА_2 наявна подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, тоді як суд не встановив фактичних обставин ДТП. Апелянт вказує й на однобокість судового розгляду та неналежну оцінку судом доказів, наявних у справі. Окрім цього, захисник зазначає, що висновок автотехнічного дослідження №ЕД-19/104-22/21628-ІТ від 05.08.2022, який був долучений до справи ОСОБА_2 , є необгрунтований та суперечить іншим доказам, наявним у справі, оскільки експертом не було належним чином досліджено обставин ДТП та не надано відповідей на всі поставлені йому запитання. Так, під час дослідження, експерт дійшов висновку про порушення водієм ОСОБА_2 лише п. 12.3 ПДР України, які, на думку адвоката, знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з обставинами цієї пригоди і залишив поза увагою невідповідність дій водія вимогам п. 2.3 б ПДР України, про що йдеться в протоколі про адміністративне правопорушення. Тому, з наведених підстав, постанова суду підлягає скасуванню.
Захисник ОСОБА_2 - адвокат Круглий В.В., не погоджуючись зі скаргою, подав до суду заперечення, в яких вказує, що постанова є законною й скасуванню з мотивів, викладених в скарзі, не підлягає.
Вислухавши пояснення представника потерпілого ОСОБА_1 - адвоката Омеляна О.О., який підтримав вимоги скарги та просив її задовольнити, ОСОБА_2 та його захисника Круглого В.В., які просили  постанову суду залишити без змін, перевіривши законність та обґрунтованість постанови в межах доводів апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до такого висновку. 
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення. 
Судом першої інстанції належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, яким суд дав належну оцінку та обґрунтовано дійшов висновку про недоведеність вини  ОСОБА_2  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП поза розумним сумнівом та відсутність в його діях складу цього правопорушення.
Так, адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Вказана стаття є бланкетною нормою та відсилає до Правил дорожнього руху України, тому під час розгляду справи суду необхідно встановити чи порушив положення цих Правил водій, який зазначений уповноваженою особою в протоколі про адміністративне правопорушення, що повинно бути підтверджено й належними доказами.
Як видно з протоколу, інспектором патрульної поліції закидається  ОСОБА_2  вчинення правопорушення за ст. 124 КУпАП, за обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, через невідповідність його дій лише положенням пункту 2.3 б Правил дорожнього руху України.
Цим пунктом ПДР України визначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. 
Разом з цим, апеляційний суд звертає увагу на те, що іншого, кореспондуючого зазначеному та уточнюючого пункту ПДР України,  який  охоплював би дії  ОСОБА_2 , висував би до них конкретні вимоги, за викладених у протоколі фактичних обставин справи, дотримання яких призвело б до уникнення ДТП та підтверджував наявність в його діях ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, працівниками поліції у протоколі зазначено не було, що свідчить про неконкретність та невизначеність протиправних дій, вчинення яких закидається ОСОБА_2 у вину.
Окрім цього, відповідно до висновків досліджень, долучених до справи, а саме: за № ЕД-19/104-22/21628-ІТ від 05.08.2022 та № 5123-22 від 12.09.2022, встановлена невідповідність дій ОСОБА_2 вимогам п.12.3 ПДР України, що з технічної точки зору знаходиться у причинно-наслідковому зв"язку з вчиненим ДТП та яких повинен був дотримуватися водій у конкретній обстановці, проте цей пункт ПДР України працівниками поліції у вину йому не закидався.
При цьому, посилання апелянта на порушення ОСОБА_2 вимог п. 2.3 б ПДР України, які також перебували у причинно-наслідковому зв"язку із наслідками, що настали, про що вказується у долученому ним до справи висновку дослідження за № 5123-22 від 12.09.2022 не заслуговують на увагу, оскільки невідповідність дій водія лише вимогам цього пункту, про що йдеться у складеному протоколі, не може застосовуватися окремо без уточнюючої норми закону - вимог ПДР України, при кваліфікації вчинених дій, та само по собі не утворює складу адмністративного правопорушення за ст.124 КУпАП та не є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Відповідно до практики ЄСПЛ, зокрема у справах «Малофєєва проти Росії» («Malafeyeva у Russia», рішення від 30.05.2013, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin у. Russia» заява № 926/08, рішення від 20.09.2016), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист. 
Виходячи зі змісту ст.ст. 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушенні здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення. 
При вирішенні питання щодо доведеності вини особи у скоєнні правопорушення, в тому числі й адміністративного, слід виходити з положень статті 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь. 
Такий підхід до тлумачення норм, в тому числі, адміністративного законодавства, відповідає контексту рішення Європейського Суду від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03), в якому зазначено, що адміністративне правопорушення має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів доведеності вини обвинуваченого.
Отже, стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено Європейським Судом й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки під «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02).
За таких обставин, співставивши фактичні обставини справи, з урахуванням наявних доказів, суд приходить до висновку про те, що уповноваженими особами була допущена неповнота при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, а вина ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП, є недоведеною поза розумним сумнівом.
Отже, неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено, а доводи апелянта про наявність в діях ОСОБА_2 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є неспроможними.
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову – без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, –

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу адвоката Омеляна Олександра Олександровича в інтересах потерпілого ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 19 серпня 2022 року щодо  ОСОБА_2 , залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Дніпровського
апеляційного суду Н.В. Коваленко