КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

справа №759/3070/2022                                                                                Головуючий у І інстанції - Горбенко Н.О.
апеляційне провадження №33/824/2055/2022                                           Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ 
 
30 серпня 2022 року суддя Київського апеляційного суду Приходько К.П., за участю особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Шевчука Анатолія Анатолійовича, прокурора Прокопова Олександра Едуардовича, переглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 22 червня 2022 року, якою
 
                                                                          ОСОБА_1 ,
                                                                         ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина
                                                                         України, працюючого заступником 
                                                                         директора з наукової роботи Інституту
                                                                         металофізики ім. Г.В. Курдюмова 
                                                                         Національної академії наук України,  
зареєстрованого та проживаючого за 
адресою: 
АДРЕСА_1 
 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП, та на якого накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 (двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.,  -  
 
встановив:
       
Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 22 червня 2022 року, ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1, ч.2 ст.172-7 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.
Як встановив суддя у постанові, відповідно до протоколу №170 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 10 лютого 2022 року ОСОБА_1 , обіймаючи посаду заступника директора з наукової роботи Інституту металофізики ім. Г.В. Курдюмова Національної академії наук України та голови преміальної комісії Інституту, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права та згідно до пп. «а» п.2 ч.1 ст.3 ЗУ «Про запобігання корупції» і суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, у порушення п.п.2,3 ч.1 ст.28 ЗУ «Про запобігання корупції», прийняв рішення та вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів та 23 грудня 2020 року на засіданні преміальної комісії Інституту брав участь у розгляді та прийнятті рішення по питанню преміювання з фонду економії заробітної плати за результатами роботи 2020 року співробітників Інституту, зокрема, себе особисто, як провідного наукового співробітника, у розмірі 13000 гривень, а також вчинив дії по підписанню протоколу засідання преміальної комісії Інституту від 23 грудня 2020 року №2, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.2 ст.172-7 КУпАП.
Крім того, відповідно до протоколу №171 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 10 лютого 2022 року ОСОБА_1 , обіймаючи посаду заступника директора з наукової роботи Інституту металофізики ім. Г.В. Курдюмова Національної академії наук України та голови преміальної комісії Інституту, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права та згідно до пп. «а» п.2 ч.1 ст.3 ЗУ «Про запобігання корупції» і суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, у порушення п.2 ч.1 ст.28 ЗУ «Про запобігання корупції», не повідомив у встановлених законом випадках та порядку про наявність реального конфлікту інтересів та 26 березня 2020 року на засіданні преміальної комісії Інституту брав участь у розгляді та прийнятті рішення по питанню преміювання з фонду економії заробітної плати за результатами роботи 1 кварталу 2020 року співробітників Інституту, зокрема, себе особисто, як провідного наукового співробітника, у розмірі 6500 гривень, а також вчинив дії по підписанню протоколу засідання преміальної комісії Інституту від 26 березня 2020 року №1, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-7 КУпАП.
Крім того, відповідно до протоколу №172 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 10 лютого 2022 року ОСОБА_1 , обіймаючи посаду заступника директора з наукової роботи Інституту металофізики ім. Г.В. Курдюмова Національної академії наук України та голови преміальної комісії Інституту, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права та згідно до пп. «а» п.2 ч.1 ст.3 ЗУ «Про запобігання корупції» і суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, у порушення п.п.2,3 ч.1 ст.28 ЗУ «Про запобігання корупції», прийняв рішення та вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів та 26 березня 2020 року на засіданні преміальної комісії Інституту брав участь у розгляді та прийнятті рішення по питанню преміювання з фонду економії заробітної плати за результатами роботи 1 кварталу 2020 року співробітників Інституту, зокрема, себе особисто, як провідного наукового співробітника, у розмірі 6500 гривень, а також вчинив дії по підписанню протоколу засідання преміальної комісії Інституту від 26 березня 2020 року №1, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.2 ст.172-7 КУпАП.
Крім того, відповідно до протоколу №173 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 10 лютого 2022 року ОСОБА_1 , обіймаючи посаду заступника директора з наукової роботи Інституту металофізики ім. Г.В. Курдюмова Національної академії наук України та голови преміальної комісії Інституту, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права та згідно до пп. «а» п.2 ч.1 ст.3 ЗУ «Про запобігання корупції» і суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, у порушення п.2 ч.1 ст.28 ЗУ «Про запобігання корупції», не повідомив у встановлених законом випадках та порядку про наявність реального конфлікту інтересів та 23 грудня 2020 року на засіданні преміальної комісії Інституту брав участь у розгляді та прийнятті рішення по питанню преміювання з фонду економії заробітної плати за результатами роботи 2020 року співробітників Інституту, зокрема, себе особисто, як провідного наукового співробітника, у розмірі 13000 гривень, а також вчинив дії по підписанню протоколу засідання преміальної комісії Інституту від 23 грудня 2020 року №2, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-7 КУпАП.
Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення передбачені ч1,2  ст.172-7 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану постанову Святошинського районного суду м. Києва від 22 червня 2022 року, а провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.172-7 КУпАП, закрити на підставі ст.38 КУпАП. 
В обґрунтування доводів поданої апеляційної скарги апелянт зазначає, що для висновку щодо здійснення ним правопорушення необхідно з`ясувати чи є Голова преміальної комісії Інституту посадовою особою в розумінні ч.1 ст.3 ЗУ «Про запобігання корупції» та чи була в його діях мета одержання неправомірної вигоди.
Зазначив, що преміальну комісію було створено на підставі наказу №23 від 12 грудня 2017 року відповідно до «Положення про порядок преміювання працівників Інституту металофізики ім. Г.В. Курдюмова НАН України».
Положення не містить штатного розпису, не передбачає оплати праці членам комісії, не передбачає укладення трудового договору або подання заяви про прийом до комісії.
Крім того, штатний розпис Інституту також не передбачає такої посади як Голова преміальної комісії Інституту.
Таким чином, преміальна комісія є локальним внутрішнім колегіальним органом Інституту, діючим періодично, відповідно до внутрішнього локального акту - Положення, а члени комісії не є посадовими особами в розумінні ч.1 ст.3 ЗУ «Про запобігання корупції».
Відповідно до вищезазначених наказу про створення преміальної комісії та Положення, комісія є колегіальним органом і її рішення не визначаються суб`єктивною волею будь-якого з її членів; комісія не приймає рішення щодо розміру та виплати премій, а розглядає подання керівників структурних підрозділів, вивчає можливість задоволення таких подань за рахунок фонду економії заробітної плати та, в залежності від наявності або відсутності такої можливості, рекомендує директорату здійснити таке преміювання.
Відповідно до п.2.1 Положення, премії призначаються наказом директора за поданням керівника структурного підрозділу.
Наказ про преміювання погоджується з профкомом Інституту.
Зазначає, що сукупність вищезазначених фактів в його діях відсутня.
Крім цього, відповідно до п.1.2 Положення преміювання працівників за результатами їхньої праці є правом, а не обов`язком адміністрації і залежить від кількості труда і якості праці працівників.
Відповідно до Положення, преміювання працівників Інституту відбувається за реальні результати реальної праці і не є грошовими коштами, які одержані безпідставно в розумінні ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання корупції».
Звертає також увагу на те, що датою виявлення адміністративного правопорушення є дата опитування слідством ОСОБА_1 , яке відбулось в листопаді 2021 року, а тому станом на 22 червня 2022 року сплинуло більше 6 місяців з дня виявлення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та більше 2 років з дня вчинення адміністративного правопорушення.
В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Шевчук А.А. апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити.
Прокурор Прокопов О.Е. в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив залишити постанову судді першої інстанції без змін.
Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, думку прокурора, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 з огляду на наступне.   
Перевіркою матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції розглянув справу у відповідності з вимогами ст.ст.245,252,280 КУпАП, всебічно, повно і об`єктивно з`ясував усі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та прийняв постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП.
Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції належним чином перевірив обставини викладені у протоколах про адміністративне правопорушення складених стосовно ОСОБА_1 щодо неповідомлення у встановленому Законом порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів, а також вчинення ним дій в умовах реального конфлікту інтересів, пов`язаного з виникненням суперечностей між його особистими інтересами і службовими повноваженнями, та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, відповідальність за які передбачена ч.1, ч.2 ст.172-7 КУпАП та на законних підставах наклав на нього адміністративне стягнення.
Приймаючи рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності суд першої інстанції всебічно, повно і об`єктивно з`ясував всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та навів в оскаржуваній постанові докази, на яких ґрунтується висновок суду про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.172-7 КУпАП, і цим доказам дана належна оцінка та зазначено мотиви відхилення інших доказів, на які посилався апелянт під час розгляду справи в суді першої інстанції в обґрунтування позиції захисту.
Отже, вирішуючи питання щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1,ч.2 ст.172-7 КУпАП, суд першої інстанції, на підставі аналізу перевірених в судовому засіданні доказів у їх сукупності, зокрема: даними протоколів про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, поясненнями, відповідями на запити, копіями наказів про преміювання працівників, копіями подання та протоколів засідання преміальної комісії, дійшов обґрунтованого висновку про порушення заступником директора з наукової роботи Інституту металофізики ім. Г.В. Курдюмова Національної академії наук України ОСОБА_1 вимог пунктів 1-3 частини 1 статті 28 Закону України «Про запобігання корупції», з чим також погоджується і суд апеляційної інстанції.
Так, частиною 1 та 2 статті 172-7 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, а також за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.
Матеріалами справи про адміністративне правопорушення встановлено, що відповідно до п.п.1.1,1.2,1.4,1.6,1.7,4.2,4.14,5.1,5.7,5.10, 5.13 Статуту Інституту металофізики ім. Г.В. Курдюмова Національної академії наук України, Інститут є державною бюджетною неприбутковою науковою установою, яка заснована на державній власності та перебуває у віданні Національної академії наук України.
Відтак, Інститут є юридичною особою публічного права, а на посадових осіб цієї установи поширюється дія ЗУ «Про запобігання корупції».
Згідно з наказом директора Інституту від 30 грудня 2020 року №63 «Про розподіл обов`язків між членами дирекції Інституту», заступник директора з наукової роботи Інституту ОСОБА_1 наділений організаційно-розпорядчими функціями, які визначають його статус як статус посадової особи.
Крім цього, цим же наказом на ОСОБА_1 покладено обов`язок головування у преміальній комісії Інституту.
З урахуванням положень п.п. «а» п.2 ч.1 ст.3 ЗУ «Про запобігання корупції», ОСОБА_1 є посадовою особою юридичної особи публічного права і суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, а тому зобов`язаний виконувати вимоги ст. 28 ЗУ «Про запобігання корупції» щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів.
Частиною 1 статті 28 ЗУ «Про запобігання корупції» встановлено, що особи, зазначені у пунктах 1,2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.
Відповідно до абзаців 10,11 ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання корупції», приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях. 
Реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.
По справі встановлено, що питання преміювання працівників Інституту врегульовано Колективним договором між трудовим колективом та адміністрацією Інституту, яким передбачено, що преміювання працівників здійснюється відповідно до «Положення про преміювання працівників Інституту».
Цим положенням передбачено, що для вирішення питань, пов`язаних з встановленням та виплатою премій створюється постійно діюча Комісія із преміювання під головуванням директора або його заступника за участю представників профспілкового комітету. Склад комісії затверджується директором.
Відповідно до наказу директора Інституту від 12 грудня 2017 року №23-осн.діял. утворено преміювальну Комісію Інституту у складі голови комісії - заступника директора з наукової роботи ОСОБА_1 та інших працівників.
На засіданнях Комісії, які відбулись 26 березня 2020 року та 23 грудня 2020 року, ОСОБА_1 взяв участь у розгляді та прийнятті рішень з питань преміювання працівників Інституту у тому числі себе особисто як провідного наукового співробітника, та вчинив дії по підписанню протоколів засідань Комісії від 26 березня 2020 року та 23 грудня 2020 року.
Наслідком цих дій стала виплата премій ОСОБА_2 у розмірі 6 500 грн. та 13 000 грн. на підставі наказів директора Інституту від 26 березня 2020 року №29-вк та від 23 грудня 2020 року №116-вк.
Відповідно до Положення про преміювання, розмір квартальної та річної премії залежить від особистого внеску в загальний результат роботи Інституту.
Приватним інтересом ОСОБА_1 під час участі у розгляді та прийнятті рішень, закріплених у протоколах засідання Комісії з преміювання від 26 березня 2020 року та 23 грудня 2020 року, була зацікавленість в отриманні матеріальної вигоди у вигляді квартальної та річної премії (досягнення блага, що належатиме виключно самій особі).
Факти участі ОСОБА_1 у розгляді та прийнятті цих рішень в частині, яка стосується особистого преміювання безумовно свідчать про наявність у нього приватного інтересу, ознаками якого є, зокрема, особистий майновий інтерес.
Обов`язковою ознакою реального конфлікту інтересів є вплив (можливість впливу) приватного інтересу на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, вчинення чи не вчинення дій під час виконання службових повноважень.
Такий вплив може існувати за умови наявності в особи дискреційних повноважень, що передбачають можливість/необхідність варіантів юридично допустимих рішень чи дій, які вона вважає найкращими за відповідних обставин.
Під час реалізації 26 березня 2020 року та 23 грудня 2020 року ОСОБА_1 повноважень щодо участі у розгляді та прийняті рішень з питань його преміювання, публічним інтересом ОСОБА_1 було прийняття зваженого рішення щодо матеріального заохочення на основі об`єктивних і прозорих критеріїв та індивідуальних результатів роботи, що є одним із засобів стимулювання у праці.
Тому, під час реалізації ОСОБА_1 цього повноваження у частині, що стосується його самого як провідного наукового співробітника Інституту, наведений вище приватний інтерес вступав у суперечність його публічному інтересу.
До дискреційних повноважень ОСОБА_1 , як голови Комісії з преміювання, належала можливість голосувати «ЗА» чи «ПРОТИ» певного рішення, або взагалі відмовитись від участі у голосуванні з питань, які безпосередньо стосувались його самого.
В даному випадку, вимоги ЗУ «Про запобігання корупції» щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у даній ситуації стосуються не рішень, прийнятих Комісією з преміювання як колегіальним органом, а реалізації ОСОБА_1 своїх службових повноважень та його особистої участі у прийнятті  рішень, у тій частині, яка стосується особисто його самого.
Отже, факти участі ОСОБА_1 у розгляді та прийнятті рішень про преміювання, незалежно від остаточних прийнятих комісією рішень, свідчать про вчинення ним дій в умовах реального конфлікту інтересів.
Незважаючи на заперечення ОСОБА_1 , його вина у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.172-7 КУпАП повністю підтверджується сукупністю наявних в матеріалах справи доказів, які об`єктивно узгоджуються між собою і з достатньою повнотою підтверджують факт порушення ним вимог пунктів 1-3 частини 1 статті 28 ЗУ «Про запобігання корупції».
Відповідно до положень ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.
Правовими підставами для складання протоколу про адміністративне правопорушення є наявність достатніх даних, які у своїй сукупності вказують на вчинення особою адміністративного корупційного правопорушення.
Матеріалами справи встановлено, що датою вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, є дати підписання протоколів Комісії, тобто 26 березня 2020 року та 23 грудня 2020 року.
Фактичним моментом виявлення правопорушення слід вважати час надання інформації на запит органів, що протидіють корупції, тобто цей строк пов`язується з часом повідомлення про певні факти, які у своїй сукупності свідчать про вчинення особою адміністративного корупційного правопорушення. 
Зібравши докази, необхідні для притягнення особи до відповідальності за порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, уповноваженою особою складається протокол про вчинення адміністративного корупційного правопорушення на підставі зібраних матеріалів перевірки.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги про те, що на час розгляду справи про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції сплинули передбачені ст. 38 КУпАП строки накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, апеляційний суд вважає безпідставними.
З врахуванням вимог ст.38 КУпАП, станом на 22 червня 2022 року (дату винесення оскаржуваної постанови), строк притягнення до адміністративної відповідальності за епізодом, що мав місце 23 грудня 2020 року не сплинув.
Враховуючи, що під час апеляційного перегляду даної справи не було встановлено порушень судом першої інстанції вимог закону, які б могли вплинути на правильність прийнятого рішення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова судді Святошинського районного суду м. Києва від 22 червня 2022 року про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень та притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1, ч.2 ст.172-7 КУпАП є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування та закриття провадження у справі стосовно ОСОБА_1 на підставі ст.38 КУпАП, відсутні.
Керуючись ст.294 КУпАП, -
    
постановив:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 22 червня 2022 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

 
Суддя Київського апеляційного суду                                                               К.П. Приходько