ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/10523/21                                                              Суддя (судді) першої інстанції: Добрівська Н.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  06 грудня 2022 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.
суддів:           Аліменка В.О., Безименної Н.В.,    

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 жовтня 2021 року у справі за заявою Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони у виконавчому провадженні №66316393, відкритого з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. від 11.07.2013 №4615 про стягнення на предмет іпотеки земельної ділянки, яка належить на праві власності ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулись до суду першої інстанції з заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні, у якій просили:
- замінити стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Банк» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю ТОВ «Довіра Гарантія» у виконавчому провадженні № 66316393, відкритому на підставі примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 11.07.2013 приватним нотаріусом Бондар І.М. Дніпропетровського міського нотаріального округу виконавчий напис за реєстровим №4615, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки земельна ділянка, загальною площею 0,1500 га, кадастровий номер 3220881300:04:004:0354, що знаходиться за адресою: Київської обл., Бориспільський район, Вишеньківська сільська рада с. Вишеньки, призначення - будівництво та обслуговуванні жилого будинку, господарських будівель і споруд, та яка належить на праві власності ОСОБА_1 . 
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 жовтня 2021 року повернуто без розгляду заяву Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження.
Не погоджуючись з такою ухвалою суду, Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» подано апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Апелянт вказує, що оскільки виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого напису нотаріуса, подана заява підлягає розгляду саме в порядку адміністративного судочинства, що підтверджується правовими позиціями Верховного Суду. 
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 жовтня 2021 року у справі за заявою Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони у виконавчому провадженні №66316393, відкритого з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса та призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Повертаючи заяву Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження без розгляду, суд першої інстанції зазначив, що статтею 379 КАС України станом на час розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження, не передбачено вирішення адміністративними судами питання про заміну сторони у виконавчому провадженні, яке відкрито на підставі виконавчого напису нотаріуса.
Суд першої інстанції вказав, що з 15.12.2017 розгляд питання про заміну сторони виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса врегульовано статтею 442 Цивільного процесуального кодексу України.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Спірні правовідносини фактично стосуються правового питання у порядку якого судочинства підлягає розгляду заява про заміну сторони виконавчого провадження, подана щодо виконавчого провадження, відкритого на виконання виконавчого напису нотаріуса.
Апеляційний суд наголошує, що постановою Великої Палати Верховного Суду № 183/4196/21 від 12 жовтня 2022 року вирішено вказане вище питання, колегія суддів дійшла наступних висновків.
15 грудня 2017 року набрав чинності  Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким  ЦПК України  викладено в новій редакції.
З метою більш якісного урегулювання спірного питання 15 грудня 2017 року у  ЦПК України  було внесено зміни.
Згідно із частиною другою  статті 4 ЦПК України  у випадках, встановлених  законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким  законом  надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Як встановлено в частині першій  статті 2 ЦПК України  завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
При цьому, ураховуючи вимоги, закріплені в частині другій  статті 2 ЦПК України, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Отже, з позицій цивільно-процесуального регулювання відносин щодо підсудності справ, які виникають з виконавчого провадження принципово значення набуває факт встановлення: рішення суду чи іншого органу перебуває на виконанні, суду першої інстанції, який розглянув цивільну справу та місця виконання судового рішення.
Відповідно до частин першої, другої  статті 442 ЦПК України  у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.
За вимогами  статті 446 ЦПК України  процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом. Процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.
Велика Палата Верховного Суду  при розгляді питання про розмежування юрисдикції визначила, що онтологічні основи його вирішення полягають у критеріях розмежування судової юрисдикції, тобто передбачених законом умовах, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, якими є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в  законі  на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ (постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18), від 27 жовтня 2020 року у справі № 635/551/17 (провадження № 14-79цс20).
Оскільки тільки в  ЦПК України  врегульовано правило заміни сторони виконавчого провадження, порушеного через необхідність виконання рішення «несудового» органу, Велика Палата Верховного Суду зробила такий висновок: заява про заміну сторони виконавчого провадження, відкритого на виконання виконавчого напису нотаріуса, підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.
Врегулювання цього питання саме нормами  ЦПК України  обумовлено відсутністю спору між стороною виконавчого провадження та виконавцем, що свідчить про відсутність потреби в задіянні суду адміністративної юрисдикції, оскільки сторона виконавчого провадження не оспорює його рішень, дій чи бездіяльності, бо вирішення вказаного питання перебуває поза межами компетенції виконавця. Однак саме цивільний суд спроможний кваліфіковано встановити, чи є правонаступником заявник, який просить замінити собою попереднього учасника виконавчого провадження.
Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків, викладених у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28 жовтня 2021 року у справі № 280/456/20 (провадження № К/9901/32676/20) та від 22 липня 2019 року у справі № 822/1659/18 (провадження № К/9901/63678/18), про те, що заява про заміну сторони виконавчого провадження, подана щодо виконавчого провадження, відкритого на виконання виконавчого напису нотаріуса, повинна розглядатись у порядку адміністративного судочинства.
Враховуючи наведені вище висновки Великої Палати Верховного Суду № 183/4196/21 від 12 жовтня 2022 року, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що питання про заміну сторони виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса врегульовано цивільним процесуальним законодавством.
Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а відтак не є підставою для скасування ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 жовтня 2021 року. 
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України    та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для повернення без розгляду заяви Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони у виконавчому провадженні, відкритого з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса. 
Згідно з положеннями  статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до вимог  статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.
Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.  243,  315,  316,  322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 жовтня 2021 року - залишити без задоволення. 
Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 жовтня 2021 року - залишити без змін. 

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя                                                                Л.В. Бєлова

Судді                                                                                      В.О. Аліменко,

                                                                                               Н.В. Безименна