СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 року                                  м. Харків                        Справа № 922/4513/21  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Шевель О.В., суддя Крестьянінов О.О. , суддя  Мартюхіна Н.О.

за участю секретаря судового засідання Бессонової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дюна-Веста" (вх.№565 Х/2) на рішення Господарського суду Харківської області від 17.02.2022, ухвалене суддею Гребенюк Т.Д. у приміщенні Господарського суду Харківської області 17.02.2022 о 17 год. 03 хв. (повне рішення складено 21.02.2022) у справі №922/4513/21
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дюна-Веста", м. Червоноград Львівської області, 
до 1) Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ), м. Київ,
 2) Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія", м. Харків, 
про зобов`язання визнати та включити до проміжного ліквідаційного балансу боржника грошових вимог та стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:
ТОВ "Дюна-Веста" подало до господарського суду позов, у якому просило зобов`язати ТОВ “Міжнародна страхова компанія” (ТДВ “МСК”) в особі голови ліквідаційної комісії визнати та включити до проміжного ліквідаційного балансу боржника визнаних ним грошових вимог в сумі 15744,13 грн на користь позивача та суму судового збору у розмірі 2270,00 грн; у разі недостатності коштів та майна ТДВ “МСК”, що ліквідується, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) на користь позивача суму страхового відшкодування у розмірі 15744,13 грн та суму судового збору у розмірі 2270,00 грн.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 17.02.2022 у задоволенні вказаного позову відмовлено.
Суд першої інстанції зазначив, що оскільки заяву позивача про визнання кредиторських вимог № 153/01 від 21.07.2021 року ТДВ “МСК” отримав 28.07.2021, то мав розглянути її у строк до 28.08.2021, однак, відповідач - ТДВ “МСК” не надав позивачу відповіді на його кредиторську вимогу, що свідчить про ухилення від її розгляду; відповідне надало ТОВ "Дюна-Веста" право звернутися у місячний строк, встановлений ч. 3 ст. 112 ЦК України, до суду із позовом до ліквідатора (ліквідаційної комісії), при цьому, перебіг встановленого ч. 3, 5 ст.112 ЦК України місячного строку на звернення до суду з позовом в даному випадку має розпочинатися не раніше дати закінчення 30-денного терміну, відведеного ліквідаційній комісії для реагування на вимогу кредитора згідно з ч. 6  ст.105 цього Кодексу, отже, оскільки після закінчення 30-денного терміну на розгляд кредиторської вимоги позивач був обізнаний про те, що ліквідаційна комісія відповідача ухилилась від розгляду його кредиторських вимог, то саме у серпні 2021 року розпочався місячний строк для звернення до суду з відповідним позовом, однак, з цим позовом позивач звернувся до суду лише 12.11.2021, тобто з суттєвим пропуском встановленого ч. 3 ст. 112 ЦК України строку, який закінчився у вересні 2021 року і є присічним. За наведених обставин, на думку суду першої інстанції, пропуск кредитором установленого частиною 3 статті 112 ЦК України місячного строку на звернення до суду з позовом є підставою для відмови у задоволенні вищевказаних позовних вимог. Позовну вимогу про стягнення з МТСБУ на користь позивача суми страхового відшкодування у розмірі 15744,13 грн. та суми судового збору у розмірі 2270,00 грн у разі недостатності коштів та майна ТДВ “МСК”, що ліквідується, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, суд також не визнав такою, що підлягає задоволенню, зазначивши, що Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" визначено обов`язкові умови для проведення відповідачем регламентних виплат за страховика, що визнаний банкрутом або ліквідований, а саме: підтвердження факту визнання страховика банкрутом або його ліквідації; наявність невиконаних зобов`язань страховика за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів; недостатність коштів та майна страховика для виконання цих зобов`язань; однак матеріали справи не містять доказів визнання ТДВ "МСК" банкрутом або ліквідованим, наявність невиконаних зобов`язань страховика за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів; недостатність коштів та майна страховика для виконання цих зобов`язань, що давало би підстави стверджувати про перехід від ліквідованого страховика до Моторного (транспортного) страхового бюро України обов`язків за договором страхування.
ТОВ "Дюна-Веста" надіслало до Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області в даній справі та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю; судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на першого відповідача.
В обґрунтування вимог скарги заявник наводить наступні доводи: хоча норма ч.3 ст.112 ЦК України передбачає випадок ухилення ліквідаційної комісії від розгляду, але відлік строку на звернення до суду починається з дати, коли кредитор дізнався або мав дізнатися про відмову ліквідаційної комісії; на законодавчому рівні немає посилання, коли саме починається відлік часу на звернення кредитора до суду в разі ухилення ліквідаційної комісії від розгляду вимог кредитора;  за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТДВ "Міжнародна страхова компанія" станом на дату розгляду цієї справи перебуває у стані припинення з 07.12.2021 в результаті ліквідації, строк для заявлення кредиторами своїх вимог встановлений до 02.02.2022 (про що зазначив господарський суд в оскаржуваному рішенні), отже, на думку апелянта, на час звернення позивача до суду та на час винесення рішення господарським судом ліквідаційною комісією першого відповідача не затверджено проміжний ліквідаційний баланс та не існувала і не могла існувати відмова ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора (позивача); щодо правових наслідків порушення ліквідаційною комісією обов`язків, передбачених ст.111, 112 ЦК України, а саме, ухилення від розгляду вимог кредитора, застосовується позовна давність у три роки. За таких обставин, апелянт стверджує, що суд першої інстанції, без посилання на норми права, які регулюють строки звернення кредитора до суду в разі ухилення ліквідаційної комісії від розгляду вимог кредитора та без заявлення сторонами у спорі про застосування позовної давності, зробив помилковий висновок про порушення позивачем норм ч.3 ст.112 ЦК України. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 30.05.2022 відкрито провадження за вказаною апеляційною скаргою, витребувано у Господарського суду Харківської області матеріали даної справи №922/4513/21 у повному обсязі, встановлено учасникам справи строк до 14.06.2022 для подання відзиву на апеляційну скаргу (з доказами надсилання відзиву іншим учасникам справи), а також для подання заяв, клопотань тощо. 
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України “Про продовження строку дії воєнного стану в Україні” від 17.05.2022, затвердженим Законом України №2263-IX від 22.05.2022, постановлено: на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, та від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX), продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. 
З огляду на необхідність розгляду апеляційної скарги впродовж розумних строків в контексті встановлених п.1 ст.6 ратифікованої Україною Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантій, відповідно до приписів пункту 10 частини 3 статті 2 та частини 2 статті 114 ГПК України, якими встановлено, що основними засадами (принципами) господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом, а строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства – Східний апеляційний господарський суд ухвалою від 25.07.2022 призначив апеляційну скаргу до розгляду в судовому засіданні на 13.09.2022 о 12:30 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань. № 132. Учасникам справи було запропоновано заздалегідь письмово повідомити суд про намір і можливість взяти участь у судовому засіданні для своєчасного вжиття заходів з організації його проведення; з метою уникнення загрози для життя і здоров`я учасників судового процесу – рекомендовано взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції; явку представників учасників справи визнано необов`язковою.
У судове засідання 13.09.2022 представники сторін (повідомлених належним чином про час та місце вказаного засідання) не з`явилися. Станом на вказану дату відзивів на апеляційну скаргу, заяв та клопотань сторін до суду не надійшло.
В ході апеляційного розгляду даної справи апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, у межах встановленого строку.
Відповідно до ч.1 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами ч.2 цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи - у відповідності до приписів ч.1 ст.210 ГПК України. 
За таких обставин, колегія суддів, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку про закінчення розгляду апеляційної скарги в даному судовому засіданні.
У відповідності до вимог ст.282 ГПК України, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини даної справи є наступними. 
08.12.2020 в м. Львів по вул. Садова, 5 стався страховий випадок за участю застрахованого відповідачем – ТДВ “МСК”  автомобіля Chevrolet cruzc, реєстраційний номер НОМЕР_1 ,  та автомобіля Toyota Corolla реєстраційний номер НОМЕР_2 . 
Водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Chevrolet cruzc, реєстраційний номер НОМЕР_3 ,  здійснив наїзд на припаркований автомобіль Toyota Corolla, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
За наслідками вказаної дорожньо-транспортної пригоди складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) від 08.12.2020 року, відповідно до якого водієм Chevrolet cruzc, реєстраційний номер АЕ4778К визнано свою вину у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 10,42).
Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу Toyota Corolla, реєстраційний номер НОМЕР_2 , належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю “ДЮНА-ВЕСТА” (а.с. 11).
Цивільно-правова відповідальність водія Казакова Віктора застрахована у ТДВ “МСК”, поліс №201817218, строк дії договору з 10.11.2020 по 09.11.2021, забезпечений транспортний засіб - Chevrolet cruzc, державний номерний знак НОМЕР_3 .
10.12.2020 ТОВ “ДЮНА-ВЕСТА” подало до ТДВ “МСК” заяву про виплату страхового відшкодування (а.с. 12).
23.03.2021 позивач отримав лист ТДВ “МСК” (вих.№1451 від 12.03.2021) про прийняте рішення щодо виплати ТОВ “ДЮНА-ВЕСТА” страхового відшкодування у розмірі 15744,13 грн (а.с.14).
За твердженням позивача, ТДВ “МСК” не здійснено виплату страхового відшкодування у встановлений законом строк, тому 12.04.2021 позивач подав скаргу до МТСБУ з метою спонукання останнього щодо вжиття заходів впливу до ТДВ “МСК” з питань виплати страхового відшкодування (а.с. 15).
У відповідь на вищевказану скаргу позивачем отримано лист (вих.4-04/14288 від 21.04.2021), у якому МТСБУ зазначило, що рішення страховика може бути оскаржено у судовому порядку; для забезпечення досудового врегулювання справи юридичним департаментом МТСБУ направлено відповідний запит до ТДВ  “МСК” (а.с. 16).
13.07.2021 ТОВ “ДЮНА-ВЕСТА” отримало відповідь юридичного департаменту МТСБУ (вих. 4-04/23972 від 06.07.2021), у якій вказано, що вжиті МТСБУ заходи досудового врегулювання не призвели до позитивного результату, оскільки членство ТДВ “МСК” в МТСБУ припинено (а.с. 17).
Як вбачається з матеріалів справи, а саме, з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 18.11.2021 (а.с. 23 – 31), 22.05.2021 було винесено рішення про припинення юридичної особи – ТДВ “МСК”.
21.07.2021 позивач направив заяву про грошові вимоги до боржника голові комісії з припинення ТДВ “МСК” Осташевському Є.Р. (а.с. 18), яку було отримано адресатом 28.07.2021, що підтверджується долученою до матеріалів справи копією повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.18, зворотній бік).
Доказів направлення комісією відповіді на вказану заяву та її отримання позивачем  матеріали справи не містять.
Згідно із вищезазначеним витягом  з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 18.11.2021 (а.с. 23 – 31), 12.11.2021 винесено рішення про відміну рішення щодо припинення юридичної особи – ТДВ “МСК”.
12.11.2021 ТОВ “ДЮНА-ВЕСТА” надіслало поштою до Господарського суду Харківської області позовну заяву в даній справі.
В ході її розгляду місцевий господарський суд встановив, що за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" станом на дату розгляду цієї справи перебуває у стані припинення з 07.12.2021 в результаті ліквідації, строк  для заявлення кредиторами своїх вимог встановлений до 02.02.2022.
Розглянувши позов, місцевий господарський суд відмовив у його задоволенні (з наведених вище підстав).
Надаючи оцінку аргументам місцевого господарського суду у відповідності до підпункту б) пункту 3 частини 1 статті 282 ГПК України, з урахуванням меж апеляційного перегляду у відповідності до вищенаведених приписів ст.269 ГПК України, колегія суддів зазначає, що з висновками суду першої інстанції слід погодитися з огляду на наступне.
Відповідно до положень ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.  Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.
Статтею  105 ЦК України встановлено, що учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, зобов`язані протягом трьох робочих днів з дати прийняття рішення письмово повідомити орган, що здійснює державну реєстрацію. Учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється. До комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється. Строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, не може становити менше двох і більше шести місяців з дня опублікування повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи.
Кожна окрема вимога кредитора, зокрема щодо сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, розглядається, після чого приймається відповідне рішення, яке надсилається кредитору не пізніше тридцяти днів з дня отримання юридичною особою, що припиняється, відповідної вимоги кредитора.
За змістом положень частин третьої, четвертої статті 112 ЦК України у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії. За рішенням суду вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок майна, що залишилося після ліквідації юридичної особи. Вимоги кредитора, заявлені після спливу строку, встановленого ліквідаційною комісією для їх пред`явлення, задовольняються з майна юридичної особи, яку ліквідовують, що залишилося після задоволення вимог кредиторів, заявлених своєчасно. Вимоги кредиторів, які не визнані ліквідаційною комісією, якщо кредитор у місячний строк після одержання повідомлення про повну або часткову відмову у визнанні його вимог не звертався до суду з позовом, вимоги, у задоволенні яких за рішенням суду кредиторові відмовлено, а також вимоги, які не задоволені через відсутність майна юридичної особи, що ліквідується, вважаються погашеними.
Як встановлено місцевим господарським судом на підставі матеріалів справи, оскільки заяву позивача про визнання кредиторських вимог № 153/01 від 21.07.2021 ТДВ “МСК” отримало 28.07.2021, то мало розглянути її у строк до 28.08.2021, однак, відповідач - ТДВ “МСК”, не надав позивачу відповіді на його кредиторську вимогу, що свідчить про ухилення від її розгляду. Доказів протилежного матеріали справи не містять.
Апелянт, погоджуючись із висновком місцевого господарського суду про те, що в даному випадку мало місце саме ухилення ліквідаційної комісії від розгляду вимог кредитора (а не відмова у визнанні його вимог), водночас заперечує проти визначення судом граничного строку звернення до суду у разі такого ухилення: місяць з моменту закінчення строку, встановленого законом для надання відповіді на вимогу кредитора.
Заявник скарги наполягає на тому, що оскільки на законодавчому рівні немає посилання, коли саме починається відлік часу на звернення кредитора до суду в разі ухилення ліквідаційної комісії від розгляду вимог кредитора, то в даному випадку має застосовуватися позовна давність у три роки.
Стосовно вказаних аргументів колегія суддів зазначає наступне.
Як вбачається зі змісту вищенаведених приписів ст.112 ЦК, положення щодо відмови у визнанні вимог кредитора та щодо ухилення ліквідаційної комісії від розгляду цих вимог об`єднані в конструкції однієї правової норми, яка визначає спеціальний граничний строк щодо звернення кредитора до суду за захистом своїх прав. 
Суд апеляційної інстанції зазначає, що місячний строк звернення до суду у разі відмови ліквідаційної комісії у визнанні вимог кредитора, встановлений ч.3 ст.112 ЦК України, за своєю правовою природою не є позовною давністю (у зв`язку з чим колегія суддів не визнає обґрунтованими посилання апелянта на те, що в даній справі сторони у спорі не заявляли про застосування позовної давності), це визначений законом спеціальний строк, який дає можливість кредиторам звернутися за судовим захистом і водночас забезпечує дотримання принципу правової визначеності при здійсненні процедури ліквідації, запобігаючи її невиправданому затягуванню. 
Із аналізу правових норм, якими регулюється порядок припинення юридичної особи, у їх системному взаємозв`язку, вбачається, що для вчинення дій у процедурі припинення юридичної особи законодавцем встановлюються стислі граничні строки (зокрема, відповідно до ч.5 ст.105 ГПК України, строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, не може становити менше двох і більше шести місяців з дня оприлюднення повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи).
За таких обставин, твердження апелянта про те, що в разі ухилення комісії від розгляду вимог кредитора підлягає застосуванню позовна давність у три роки, на думку колегії суддів, є довільним тлумаченням змісту ст.112 ЦК України.
Натомість, місцевий господарський суд правомірно зазначив в оскаржуваному рішенні, що перебіг встановленого ч. 3, 5 ст.112 ЦК України місячного строку на звернення до суду з позовом в даному випадку має розпочинатися не раніше дати закінчення тридцятиденного терміну, відведеного ліквідаційній комісії для реагування на вимогу кредитора згідно з ч. 6  ст.105 цього Кодексу, отже, оскільки після закінчення тридцятиденного терміну на розгляд кредиторської вимоги позивач був обізнаний про те, що ліквідаційна комісія відповідача ухилилась від розгляду його кредиторських вимог, то саме у серпні 2021 року розпочався місячний строк для звернення до суду з відповідним позовом, однак позивач звернувся до суду лише 12.11.2021, тобто з суттєвим пропуском встановленого ч. 3 ст. 112 ЦК України строку, який закінчився у вересні 2021 року і є граничним.
В ході апеляційного провадження заявником скарги не наведено переконливих аргументів, що спростовували б вищенаведені висновки.
Колегія суддів також враховує правову позицію Верховного Суду, який в ухвалі від 22.12.2021 у справі № 911/1579/20 закрив касаційне провадження за касаційною скаргою   Головного управління ДПС у Київській області на постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.07.2021 та рішення Господарського суду Київської області від 20.11.2020 у справі № 911/1579/20, зазначивши, що оскільки позивач у місячний строк після того, як він мав можливість дізнатися про ухилення ліквідаційної комісії відповідача від розгляду його кредиторських вимог, не звертався з відповідним позовом до суду, то кредиторські вимоги відповідно до частини 5 статті 112 ЦК України вважаються погашеними внаслідок імперативної норми закону.
У скарзі позивач також посилається на ті обставини, що, як було встановлено місцевим господарським судом, за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТДВ "Міжнародна страхова компанія" станом на дату розгляду цієї справи перебуває у стані припинення з 07.12.2021 в результаті ліквідації, строк для заявлення кредиторами своїх вимог встановлений до 02.02.2022, отже, на думку апелянта, на час звернення позивача до суду та на час винесення рішення господарським судом ліквідаційною комісією першого відповідача не затверджено проміжний ліквідаційний баланс та не існувала і не могла існувати відмова ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора (позивача).
Разом з тим, як було встановлено вище та підтверджується матеріалами справи, 22.05.2021 було винесено рішення про припинення юридичної особи – ТДВ “МСК”, 12.11.2021 винесено рішення про відміну рішення щодо припинення юридичної особи – ТДВ “МСК”, а з 07.12.2021 процедуру припинення знову розпочато.
При цьому позов ТОВ “ДЮНА-ВЕСТА” було подано 12.11.2021, тобто в період, коли ТДВ “МСК” не перебувало у стані припинення, однак позивач не надав суду першої та апеляційної інстанції обґрунтування щодо звернення з позовними вимогами про включення грошових вимог до проміжного ліквідаційного балансу боржника, а не про стягнення з  ТДВ “МСК” спірної грошової суми.
На думку колегії суддів, відповідне також є підставою для відмови в позові, оскільки на момент його подання ТОВ “ДЮНА-ВЕСТА” обрало неналежний спосіб захисту своїх прав.
Твердження заявника про те, що строк для заявлення кредиторами своїх вимог встановлений до 02.02.2022, на думку суду апеляційної інстанції, не стосуються предмету доказування при вирішенні даного спору, який виник внаслідок ухилення ліквідаційної комісії від розгляду кредиторських вимог ТОВ “ДЮНА-ВЕСТА”, заявлених у зв`язку з винесенням 22.05.2021 першого рішення про припинення юридичної особи. 
Ті обставини, що 12.11.2021 було винесено рішення про відміну рішення щодо припинення юридичної особи – ТДВ “МСК”, а з 07.12.2021 процедуру припинення знову розпочато та встановлено строк для заявлення вимог кредиторів до 02.02.2022, не змінюють встановленого місцевим господарським судом та не спростованого позивачем факту пропуску ТОВ “ДЮНА-ВЕСТА” визначеного законом граничного строку звернення до суду, що є підставою для відмови у позові, оскільки згідно з імперативними приписами ч.5 ст.112 ЦК України, відповідні кредиторські вимоги вважаються погашеними.
Тому суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що позовні вимоги ТОВ “ДЮНА-ВЕСТА” до ТДВ “МСК” задоволенню не підлягають.
Що стосується позовної вимоги про стягнення з МТСБУ на користь позивача суми страхового відшкодування у розмірі 15 744,13 грн. та суми судового збору у розмірі 2270,00 грн., у разі недостатності коштів та майна ТДВ “МСК”, що ліквідується, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності – колегія суддів зазначає, що місцевий господарський суд правомірно, із посиланням на відповідні норми  Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"  та обставини справи, зазначив, що з огляду на недоведеність таких обставин як: визнання ТДВ "МСК" банкрутом або ліквідованим, наявність невиконаних зобов`язань страховика за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, недостатність коштів та майна страховика для виконання цих зобов`язань (що давало би підстави стверджувати про перехід від ліквідованого страховика до Моторного (транспортного) страхового бюро України обов`язків за договором страхування), а також з урахуванням того, що судове рішення повинне бути безумовним – немає підстав для стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 15744,13 грн та суми судового збору з МТСБУ.
В апеляційній скарзі позивач не наводить жодних заперечень стосовно відмови в задоволенні позову до Моторного (транспортного) страхового бюро України.
Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що в задоволенні скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін.
Суд апеляційної інстанції в ході даного провадження надав належну оцінку наявним у справі доказам та доводам сторін, водночас, керуючись Рішенням ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", суд зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції не зобов`язує національні суди надавати детальну відповідь на кожен аргумент заявника (сторони у справі). Суди зобов`язані давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Питання чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає із статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
За результатами апеляційного провадження колегією суддів також не було встановлено зазначених у ч.4 ст.269 ГПК України обставин, а саме, наявності неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права в розумінні ч.2 ст.277 ГПК України або порушення норм процесуального права, які згідно з ч.3 цієї ж норми є обов`язковою підставою для скасування судового рішення. 
Відповідно до ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене та керуючись ст. 13, 269, п.1 ч.1 ст.275, ст.276, ст.282 ГПК України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дюна-Веста" залишити без задоволення. 
Рішення Господарського суду Харківської області від 17.02.2022 у справі №922/4513/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено  16.09.2022

Головуючий суддя                                                                    О.В. Шевель

Суддя                                                                                           О.О. Крестьянінов  

Суддя                                                                                           Н.О. Мартюхіна