ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
 
18 жовтня 2022 року
м. Київ
 
справа № 283/1166/21
провадження № 51-2169км22
 
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
 
головуючого                                              ОСОБА_6.,
суддів                                                                      ОСОБА_7., ОСОБА_8.,
 
за участю:
секретаря судового засідання             ОСОБА_9.,
прокурора                                                   ОСОБА_10.,
захисника                                                   ОСОБА_11. (у режимі відеоконференції),
 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_11. на вирок Радомишльського районного суду Житомирської області від 09 грудня 2021 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 13 червня 2022 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021060080000043, за обвинуваченням
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ), раніше судимого: вироком Коростишівського районного суду Житомирської області від 4 квітня 2018 року за ч.3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, 
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Радомишльського районного суду Житомирської області від 09 грудня 2021 року ОСОБА_1 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 6 років позбавлення волі.
Визначено рахувати ОСОБА_1 початок строку відбуття покарання у виді позбавлення волі з моменту набрання вироком законної сили, зарахувавши на підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбуття покарання час його попереднього ув`язнення з 19 лютого 2021 до дня набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
До вступу вироку в законну силу міру запобіжного заходу ОСОБА_1 залишено у вигляді тримання під вартою.
Вирішено питання щодо речових доказів.
Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 13 червня 2022 року вирок місцевого суду залишено без зміни.
Згідно з вироком суду  ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 4 лютого 2021 року біля 07:00, діючи повторно, за попередньою змовою з особою, щодо якої матеріали виділено в окреме провадження, таємно викрав із гаражного приміщення, що по АДРЕСА_2 , бензопилу «STIHLMS 180C», мийку високого тиску «MIOL», дриль-перфоратор «DWT SBM-750 VS», болгарку «DWT WS-150Т», болгарку «BOSCH», чим завдав потерпілому ОСОБА_2 матеріальної шкоди на загальну суму 7336 гривень 49 копійок.
Крім цього, ОСОБА_1 17 лютого 2021 року, біля 01:00 години, діючи повторно, за попередньою змовою групою осіб із неповнолітньою особою, щодо якої матеріали виділено в окреме провадження, таємно викрав із кіоску «ІНФОРМАЦІЯ_2», що по АДРЕСА_5, грошові кошти та продукти харчування, чим завдав потерпілій ОСОБА_3 матеріальної шкоди на загальну суму 4881 гривень 60 копійок.
В подальшому, ОСОБА_1 18 лютого 2021 року, біля 22:00 години, діючи повторно, за попередньою змовою групою осіб з неповнолітньою особою, щодо якої матеріали виділено в окреме провадження, таємно викрав із гаражного приміщення, по АДРЕСА_3 шліфувальну машинку «Soma SM-13028», лобзик «Світязь СЛ800РМ», зарядний пристрій для акумулятора «Бархат-М», набір свердл та інструментів, чим завдав потерпілому ОСОБА_4 матеріальної шкоди на загальну суму 2115 гривень 31 копійок.
Також ОСОБА_1 19 лютого 2021 року, біля 00:00, діючи повторно, за попередньою змовою групою осіб з неповнолітньою особою, щодо якої матеріали виділено в окреме провадження, таємно викрав із будинку, що по АДРЕСА_4 грошові кошти, бензопилу «STIHLMS 180», бензинову косу «Mогильов КМ-5500», електричну дриль, ланцюг до бензопили «STIHLMS 180» та ножі, чим завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 8349 гривень 47 копійок.
Вимоги касаційної скарги й узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_11. посилаючись на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину й особі засудженого внаслідок суворості, просить змінити вирок місцевого суду та ухвалу суду апеляційної інстанції в частині призначеного ОСОБА_1 покарання.
Вказує, що судами першої та апеляційної інстанцій не було належним чином враховано відсутність тяжких наслідків від вчиненого, позицію потерпілих, які не наполягали на суворому покаранні, а також дані про особу винного, котрий змінив своє ставлення до скоєного, розкаявся та усвідомив протиправність вчиненого.
З урахуванням викладеного, захисник просить призначити ОСОБА_1 покарання за ч. 3 ст. 185 КК у виді позбавленні волі на строк 3 роки.
Позиції інших учасників судового провадження
У судовому засіданні захисник ОСОБА_11. підтримала касаційну скаргу на викладених у ній підставах.
Прокурор ОСОБА_10.заперечила проти задоволення касаційної скарги і просила судові рішення щодо  ОСОБА_1 залишити без зміни.
Мотиви Суду
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Відповідно до приписів ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції керується статтями 412 - 414 КПК України.
Висновок суду про доведеність винуватості  ОСОБА_1  у вчиненні злочину, за який його засуджено, та кваліфікація вчиненого за ч. 3 ст. 185 КК України, а також вид призначеного покарання за вказане кримінальне правопорушення у касаційній скарзі не оспорюються.
Разом з тим, доводи касаційної скарги захисника ОСОБА_11. про те, що призначений ОСОБА_1 строк покарання, а саме 6 років, не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину й особі засудженого внаслідок суворості є  обґрунтованими.
Згідно зі ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.
Також відповідно до вимог статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути відповідним характеру вчиненого діяння, його небезпечності та даним про винувату особу.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що при призначенні покарання місцевий суд урахував характер і обсяг вчинених злочинних дій та їх наслідки, дані про особу ОСОБА_1 , котрий характеризується посередньо, був раніше судимий за скоєння умисних корисливих злочинів, відбував покарання у виді позбавлення волі, однак це не призвело до позитивних змін його особистості та не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві. Крім цього, зважив на відсутність обставин, що пом`якшують покарання та поведінку ОСОБА_1 після скоєння злочину, який під час судових засідань вів себе зухвало, агресивно та неодноразово зривав судові засідання.
Враховуючи наведене, місцевий суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.
Проте, обираючи обвинуваченому покарання за ч. 3 ст. 185 КК України на максимальний строк, місцевий суд не врахував відсутність у даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_1 обставин, що обтяжують покарання, тобто факторів, які характеризують підвищений ступінь суспільної небезпеки особи винного та вчиненого ним злочину та дають підстави призначити покарання у верхній межі, яка передбачена санкцією статті закону України про кримінальну відповідальність.
Неврахування цієї обставини, на думку колегії суддів Верховного Суду, призвело до призначення ОСОБА_1 покарання, яке є явно несправедливим унаслідок суворості, а тому воно підлягає пом`якшенню шляхом зменшення строку позбавлення волі до 4 років 6 місяців, що буде проявом індивідуалізації та сприятиме досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.
Разом з тим касаційний суд, враховуючи засади, визначені ст. 65 КК України, не вбачає підстав для пом`якшення засудженому покарання шляхом зменшення строку позбавлення волі до 3 років, як про це просить захисник. 
Враховуючи викладене, касаційна скарга захисника підлягає задоволенню частково.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, Верховний Суд
у х в а л и в:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_11. задовольнити частково.
Вирок Радомишльського районного суду Житомирської області від 09 грудня 2021 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 13 червня 2022 року щодо ОСОБА_1 змінити.
Пом`якшити призначене  ОСОБА_1 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі.
У решті судові рішення залишити без зміни.
Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді

ОСОБА_6                             ОСОБА_7                               ОСОБА_8