Справа № 756/5020/22                                                                 Головуючий в суді І інстанції - Шролик І.С.
Провадження № 33/824/2499/2022                                             Доповідач в суді II інстанції - Свінціцька О.П.

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
 
19 вересня 2022 року                                                                                          м. Київ
 
Київський апеляційний суд
в особі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., в присутності  особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисників Вихрицького Р.П., Протас О.М.,   розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Вихрицького Р.П. на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва  від 29 липня 2022 року,  
 
в с т а н о в и в:
Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва  від 29 липня 2022 року
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого        ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.  
ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він,           04 червня 2022 року о 17 годині  керував транспортним засобом Skoda Octavia, номерний знак НОМЕР_1 по вул. Героїв Дніпра, 9 в м. Києві, з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, порушена координація рухів, зіниці очей, що погано реагують на світло. На вимогу працівника поліції пройти в установленому законом порядку огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння в медичному закладі відмовився під запис нагрудної відеокамери, чим порушивши вимоги п. 2.5 ПДР України.
У апеляційній скарзі захисника указано на незаконність постанови судді та необхідність її скасування. В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказав про те, що постанова винесена із порушенням норм чинного законодавства, обставини справи з`ясовані неповно, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення постановленого йому у вину, а протокол про адміністративне правопорушення був складений з порушенням вимог чинного законодавства. Так, апелянтом указано про те, що працівниками  поліції не було роз`яснено підстав зупинки транспортного засобу під керування водія ОСОБА_1 визначених ст. 35 Закону України «Про поліцію», що на переконання захисника, свідчить про те, що транспортний засіб було зупинено без наявності будь-яких законних підстав, а працівниками  поліції не пред`явлено належних доказів, які б свідчили про порушення ОСОБА_1 ПДР України, які б стали причиною для зупинки транспортного засобу. Поряд з цим, апелянтом звернуто увагу  на порушення, які були допущенні працівниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, а саме: ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом; відеозйомка не була безперервною; свідки, які мають обов`язково бути залучені для засвідчення відмови водія від проходження медичного огляду також не були залучені, що стверджується протоколом про адміністративне правопорушення у якому відсутня така інформація. Крім того, апелянт зазначив про те, що  ОСОБА_1 медичний огляд на стан сп`яніння був запропонований для проходження у термін, що перевищує строк, визначений  ст. 266 КУпАП. За наведених обставин просив скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у зв`язку  з відсутністю події і складу адміністративного  правопорушення.  
Вислухавши пояснення:
ОСОБА_1 та його захисників, які подану апеляційну скаргу підтримали, підтвердили її доводи та просили її задовольнити;
вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника Вихрицького Р.П. до задоволення не підлягає з наступних підстав.
Висновки судді місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованими.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази суддя місцевого суду дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст. 130 КУпАП, необхідності накладення на нього стягнення та на законних підставах, із дотриманням вимог ст. 23 і 33 КУпАП наклав на нього стягнення у межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги захисника щодо неповноти дослідження обставин справи не ґрунтуються на матеріалах справи, із яких вбачається, що усі обставини справи суддею були досліджені всебічно, повно і об`єктивно, висновки судді ґрунтуються як на матеріалах справи, так і на вимогах закону.
Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, поставленого у вину ОСОБА_1 проявляється у  відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.    
Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння визначені ст. 266 КУпАП, п.2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (в подальшому «Інструкція»). За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння. Відповідно до п.2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаки наркотичного сп`яніння, які стали підставою для вимоги про проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння, поліцейськими викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. Суд при цьому зважає на те, що підставою для висунення вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння є суб`єктивне припущення поліцейського про перебування особи у стані наркотичного сп`яніння, яке ґрунтується на наявності у особи ознак наркотичного сп`яніння, перелік яких визначений у п.4 розділу І Інструкції. 
Як вбачається з матеріалів справи, працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти медичний огляд  на стан наркотичного сп`яніння внаслідок виявлення таких ознак як тремтіння пальців рук, зіниці очей, які погано реагують на світло, порушення координації рухів.
Відмовляючись від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, ОСОБА_1  порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. При цьому суд зважає на те, що мотиви відмови від проходження огляду на стан сп`яніння не мають значення для висновків про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. 
   Доводи захисника про незаконність вимог поліцейських про проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у зв`язку із тим, що на момент такої вимоги пройшло більше двох годин із моменту виявлення у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння не ґрунтуються на вимогах нормативних документів, які регламентують порядок виявлення у водіїв ознак сп`яніння та направлення їх для проведення огляду на стан сп`яніння. Суд зважає на те, що відповідно до п.2.5 ПДР України проведення огляду на стан сп`яніння на вимогу поліцейського є обов`язком водія, при цьому жоден із нормативних документів не дає водієві права оспорювати таку вимогу поліцейського із мотивів, у тому числі,  закінчення двох годинного строку із моменту виявлення у водія ознак сп`яніння. При цьому пунктом 9-м розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», двохгодинний строк передбачений для доставки поліцейським водія до закладу охорони здоров`я, а не для проведення огляду вцілому. Окрім того, суд вважає, що закінчення перебігу зазначеного вище строку повинно враховуватись при наданні оцінки результатам огляду і не може враховуватись у випадку відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.
Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не було роз`яснено працівником поліції причин зупинки транспортного засобу та що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, що ставить під сумнів правомірність дій працівників поліції, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо необхідності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Доводи щодо необґрунтованого визнання у якості доказу відеозапису, зробленого за допомогою нагрудної камери поліцейського є не обґрунтованими. Так, на даному відеозаписі об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та винності ОСОБА_1 у його вчиненні. Із цього відеозапису вбачається те, що ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння. При цьому суд звертає увагу на те, що вимога про необхідність проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння була доволі чіткою і зрозумілою для сприйняття, а відмова ОСОБА_1 була такою, яка не ставила під сумнів факт відмови. Із урахуванням викладеного суд приходить до висновку про те, що наданий відеозапис є належним та допустимим доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Інші, наведені у апеляційній скарзі аргументи, не дають підстав для висновку про незаконність постанови судді в частині доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Таким чином суд приходить до висновку про те, що розгляд цієї справи суддею місцевого суду проведений відповідно до вимог закону, при її розгляді та ухваленні рішення суддею дотримані вимоги ст. 23, 245, 280 КУпАП, рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності із накладенням стягнення є обґрунтованим і належним чином мотивоване. Підстав для скасування чи зміни постанови судді Оболонського районного суду м. Києва  від 29 липня 2022 року щодо ОСОБА_1    суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.  
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,
 
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Вихрицького Р.П. залишити без задоволення.
Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва  від 29 липня 2022 року щодо ОСОБА_1   залишити без змін.
Постанова оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                       О.П. Свінціцька