ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2022 року 
м. Черкаси   

Справа № 690/485/21		
Провадження № 22-ц/821/1531/22		
Категорія: 312000000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої: Карпенко О.В. 
суддів: Бородійчука В.Г., Василенко Л.І.
за участю секретаря: Мунтян К.С.   

учасники справи: 
позивач: ОСОБА_1 
відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут»;
відокремлений структурний підрозділ «Звенигородські енергетичні мережі»
               Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго»

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут» - адвоката Моцайко Валентини Сергіївни та Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» в особі директора відокремленого структурного підрозділу «Звенигородські енергетичні мережі» Ярошинського Олега Володимировича на рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 28 вересня 2022 року (ухваленого під головуванням судді Здоровила В.А. в приміщенні Ватутінського міського суду Черкаської області) у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут», відокремленого структурного підрозділу «Звенигородські енергетичні мережі» Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго»
про захист прав споживачів, визнання дій відповідачів неправомірними, визнання недоведеним факту порушення правил споживання електроенергії та нарахування заборгованості за період з 01 січня 2019 року по червень 2021 року,- 

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2021 року позивач  ОСОБА_1  звернулась до суду із позовом до ТОВ «Черкасиенергозбут», ПАТ «Черкасиобленерго» про захист прав споживачів, визнання дій відповідачів неправомірними, визнання недоведеним факту порушення правил споживання електроенергії та нарахування заборгованості за період з 01 січня 2019 року по червень 2021 року, посилаючись в обгрунтування заявленого позову на те, що з 2014 року вона є власницею квартири АДРЕСА_1 . Її житло обладнане приладом обліку споживання електричної енергії ЦЕ6803В, який був встановлений ще до придбання нею даної нерухомості.
Після купівлі-продажу житла, вказує позивачка, між нею та ПАТ «Черкасиобленерго» в особі директора Звенигородського району електричних мереж, укладено договір №02-08143 від 30.12.2014 року, за умовами якого вказано показання приладу обліку на момент укладення договору, які мають п`ятизначне позначення: «11838». Таке ж позначення вказане і в додатку №2 до договору про користування електричною енергією від 30.12.2014 року та акті розмежування балансової належності, електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін від 30.12.2014 року.
Позивач зазначає, що по травень 2021 року вона завжди вчасно та в повному обсязі сплачувала за надані послуги в межах виставлених рахунків за показниками лічильника у визначеному договором п`ятизначному показнику.
17.05.2021 року комісією ПАТ «Черкасиобленерго» було складено акт №63 проведення експертизи приладу обліку електроенергії, в якому вказано, що комісією проведено експертизу лічильника номер Н1890221 типу ЦЕ6803В, показник А+ 366030 кВт год. Пломба №А7789045 не пошкоджена; пломби на лічильнику №І-2001 не пошкоджена. За результатами проведеної експертизи електролічильник Н1890221 типу ЦЕ6803В визнано придатним. Метрологічні характеристики лічильника в межах норми. Лічильний механізм має 6 «цілих» розрядів. Таким чином, комісією встановлено, що лічильник, за яким ведеться облік спожитої нею електричної енергії має шестизначний показник, а не п`ятизначний, який вказано в договорі №02-08143 від 30.12.2014 року.
За результатами складеного акту № 63 проведення експертизи приладу обліку електроенергії, позивачем направлено скаргу до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) (Регулятор). За результатами розгляду скарги державним регулятором, встановлено, що визначений обсяг споживання електричної енергії споживачем виник як з вини ПАТ «Черкасиобленерго», так і з вини споживача ОСОБА_1 .
Також, вказує ОСОБА_1 , вона направила скаргу до відповідача ПАТ «Черкасиобленерго», аналогічного змісту, як і до Регулятора з вимогою не нараховувати заборгованість за період з січня 2019 по червень 2021, так як, не зважаючи на відсутність встановленого факту винуватості споживача, така заборгованість в орієнтовній сумі 120 714, 84 грн. була виставлена ОСОБА_1 до сплати. Заборгованість нарахована ПАТ «Черкасиобленерго», а до стягнення суму виставив ТОВ «Черкасиенергозбут».
Позивачка вказує, що в листі від 07.07.2021 року №С-273/01-07 зазначено, що саме ОСОБА_1 є винуватицею у ситуації, що склалась, так як вона особисто передавала показники лічильника з моменту укладення договору №02-08143 від 30.12.2014 року, а працівник ПАТ «Черкасиобленерго», не маючи доступу до помешкання ОСОБА_1 , не міг знімати показники особисто. 
Також даним листом роз`яснено, що зняття показників лічильника та визначення обсягів спожитої електричної енергії проводить ПАТ «Черкасиобленерго», а вартість спожитої електроенергії та рахунки за її оплату надає ТОВ «Черкасиенергозбут».
Вважаючи свої права порушеними, з метою їх захисту, вказує ОСОБА_1 , вона змушена була звернутися до Ватутінського міського суду Черкаської області та просила постановити рішення, яким:
визнати недоведеним факт порушення нею правил споживання електричної енергії та недоведеним факт боргу за таким порушенням, на суму 120714,84 грн. 84 коп., при споживанні електричної енергії за адресою: кв. АДРЕСА_1 ;
визнати незаконними дії ПАТ «Черкасиобленерго» щодо розрахунку об`ємів спожитої нею електроенергії на суму 120 714, 84 грн., за адресою споживання: кв. АДРЕСА_1 за період з 01.01.2019 року по 13.05.2021 року; 
визнати незаконними дії ТОВ «Черкасиенергозбут» про нарахування боргу за спожиту нею електроенергію, на суму 120 714,84 грн., за адресою споживання: кв. АДРЕСА_1 за період з 01.01.2019 року по 13.05.2021 року відповідно до розрахунку об`ємів, здійснених відповідачем ПАТ «Черкасиобленерго»;
стягнути з відповідачів на її користь витрати на оплату послуг адвоката в солідарному порядку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 28 вересня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 – задоволено повністю.
Визнано недоведеним факт порушення позивачем (споживачем) ОСОБА_1 правил споживання електричної енергії та недоведеним факт боргу за таким порушенням, на суму 120714, 84 грн. при споживанні електричної енергії за адресою: АДРЕСА_2 .
Визнано незаконними дії ПАТ «Черкасиобленерго» щодо розрахунку об`ємів спожитої енергії (споживачем) ОСОБА_1 , на суму 120714, 84 грн., за адресою: АДРЕСА_2 за період з 01.01.2019 року по 13.05.2021 року.
Визнано незаконними дії ТОВ «Черкасиенергозбут» щодо розрахунку об`ємів спожитої енергії (споживачем) ОСОБА_1 , на суму 120714, 84 грн., за адресою: АДРЕСА_2 , за період з 01.01.2019 року по 13.05.2021 року.
Стягнуто з ПАТ «Черкасиобленерго», ТОВ «Черкасиенергозбут» витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10800,00 грн. в солідарному порядку.
Стягнуто з ПАТ «Черкасиобленерго», ТОВ «Черкасиенергозбут», судовий збір в розмірі 908, 00 грн. в солідарному порядку.
Рішення суду мотивовано, зокрема, тим, що з моменту укладення договору про користування електричною енергією №02-0843 від 20.12.2014 року, в якому вказано п`ятизначне число показника на момент укладення угоди - 11838, та по час складення акту №63 проведення експертизи приладу обліку електроенергії від 17.05.2021 року, жоден з відповідачів, не здійснив ні одного виходу за місцем проживання позивача та не виконав свої зобов`язання щодо перевірки достовірності даних засобу комерційного обліку безпосередньо на місці його встановлення.
Крім того, до матеріалів справи жодним з відповідачів не надано розрахунку заборгованості по сплаті за електричну енергію позивачем в період часу з 01.01.2019 по 13.05.2021 на суму 120714,84 грн. Відсутні відповідні докази, яким чином здійснювалось нарахування саме такої суми боргу та які методики розрахунку використовувались відповідачами, за яким тарифом здійснювалось нарахування заборгованості, тощо.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги представника ТОВ «Черкасиенергозбут» – адвоката Моцайко В.

У жовтні 2022 року представник ТОВ «Черкасиенергозбут» – адвокат Моцайко В. подала до апеляційного суду скаргу, в якій просила скасувати рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 28.09.2022 року в частині визнання незаконними дій ТОВ «Черкасиенергозбут» щодо розрахунків об`ємів спожитої енергії (споживачем) ОСОБА_1 та ухвалити у відповідній частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . Стягнути з позивача на користь ТОВ «Черкасиенергозбут» суму судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги у розмірі 1362,00 грн.
Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, винесеним з порушенням норм процесуального та матеріального права, при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи.
Апелянт вказує, що з 01.01.2019 року на території Черкаської області розпочав діяльність оператор системи розподілу – ПАТ «Черкасиобленерго» на підставі ліцензії про розподіл електричної енергії згідно Постанови НКРЕКП № 1447 від 16.11.2018 року «Про видачу ПАТ «Черкасиобленерго» ліцензії з розподілу електричної енергії та анулювання ліцензій з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами і постачання електричної енергії за регульованим тарифом».
На даний час, на підставі п.п. 5 та 10 Постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 року, функції адміністратора комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії, у тому числі адміністрування процедури зміни постачальника електричної енергії у межах території ліцензованої діяльності, виконує відповідний ОСР, у даному випадку – ПАТ «Черкасиобленерго».
Адміністратор комерційного обліку має забезпечувати доступ до даних комерційного обліку адміністратору розрахунків, споживачам та іншим учасникам ринку для здійснення контролю даних та виконання комерційних розрахунків у порядку, визначеному Кодексом комерційного обліку.
Таким чином, всі розрахунки між ОСОБА_1 та ТОВ «Черкасиенергозбут» здійснюються за даними, отриманими від оператора системи розподілу, а саме Звенигородської філії ПАТ «Черкасиобленерго» у порядку, визначеному Правилами роздрібного ринку електричної енергії.
Висновок суду, що представники ТОВ «Черкасиенергозбут» зобов`язані були здійснювати виходи за місцем проживання позивача та перевіряти достовірність даних засобу комерційного обліку безпосередньо на місці його встановлення є помилковим та не відповідає нормам матеріального права, зокрема Правилам роздрібного ринку електричної енергії.
Апелянт звертає увагу, що ТОВ «Черкасиенергозбут» як електропостачальник має право на безперешкодний доступ до розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії, для візуального або автоматизованого зняття показів розрахункових засобів комерційного обліку, проте це його право, а не обов`язок.
Що стосується розрахунку заборгованості, адвокат зазначила, що розрахунок вартості за спожиту електричну енергію ТОВ «Черкасиенергозбут» здійснювало по тарифу, який затверджений постановою КМУ № 483 від 05.06.2019 року та у відповідності до вимог Правил роздрібного ринку електричної енергії.
Крім того, адвокат при подачі відзиву в суд першої інстанції зазначав, що у разі необхідності та на вимогу суду буде наданий розгорнутий розрахунок за електричну енергію по особовому рахунку № НОМЕР_1 , проте, такої вимоги від суду не надходило, внаслідок чого і не було надано розгорнутий розрахунок.
Також адвокат звертає увагу, що позивачем невірно обрано спосіб захисту, оскільки фактично спору між ТОВ «Черкасиенергозбут» та ОСОБА_1 немає, так як першочерговим є спір щодо об`ємів спожитої електричної енергії позивачем та розрядності засобу обліку електричної енергії, що вбачається зі змісту позовної заяви, а потім уже розрахунку вартості такої спожитої електричної енергії. 
А тому, ТОВ «Черкасиенергозбут» не вчиняло жодних неправомірних дій щодо порушення прав позивача, жодного умислу при здійсненні розрахунку вартості спожитої електричної енергії також не було, оскільки такі розрахунку здійснювалися у відповідності до норм Правил роздрібного ринку електричної енергії, а відтак жодних порушень прав ОСОБА_1 , як споживача електричної енергії, апелянтом допущено не було.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги ПАТ «Черкасиобленерго» в особі директора відокремленого структурного підрозділу «Звенигородські енергетичні мережі» ОСОБА_2 .

У листопаді 2022 року ПАТ «Черкасиобленерго» в особі директора ВСП «Звенигородські енергетичні мережі» Ярошинського О. подало до апеляційного суду скаргу, в якій просило скасувати рішення Ватутінського міського суду Черкаської області та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю. Судові витрати по справі покласти на позивача.
Апеляційна скарга ПАТ «Черкасиобленерго» мотивована тим, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим, винесеним з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи.
Зазначає, що позивач не довела тих обставин, на які вона посилається, не довела факту наявності договірних відносин щодо надання послуг з розподілу електричної енергії між нею та ПАТ «Черкасиобленерго» до квартири АДРЕСА_1 , надавши в суд договір про користування електричною енергією № 02-08143 від 30.12.2014 року, укладеного з ОСОБА_1 відносно квартири АДРЕСА_3 з лічильником ЦЕ6803В на напругу 380 кВт з потужністю 7 кВт з початковим показником 11838 кВт/год., акт розмежування балансової належності від 30.12.2014 року до квартири АДРЕСА_3 та акт підключення до електричної мережі електроустановки лічильника типу ЦЕ 6803В з початковим показником 11838 кВт/год від 30.12.2014 року.
Зазначає, що позивач в судовому засіданні вказувала, що раніше була власницею квартири АДРЕСА_3 і проживала там, але в 2017 році продала квартиру АДРЕСА_4 іншій особі. Також ОСОБА_1 пояснила, що в квартирі АДРЕСА_5 завжди стояв однофазний лічильник електроенергії, а в квартирі АДРЕСА_6 – трьохфазний. Проте, як видно з письмових доказів по справі, а саме наданого позивачем договору про користування електричною енергією № 02-08143 від 30.12.2014 року до квартири за АДРЕСА_3 – в квартирі встановлено лічильник на напругу 380 кВт, тобто на трифазний лічильник, оскільки однофазні лічильники за своїми технічними характеристиками розраховані на напругу 220 кВт. В договорі не зазначений сам номер лічильника, за яким його можна ідентифікувати, а лише його тип. Проте, індивідуальний номер зазначений в акті на підключення до електричної мережі електроустановки (для населення) від 30.12.2014 року, а саме, що лічильник типу ЦЕ65803В № 1890221 з початковим показником 11838 кВт/год встановлено саме в квартирі АДРЕСА_3 .
Яким чином цей лічильник, установлений та опломбований електропостачальником в квартирі АДРЕСА_3 в період між 30.12.2014 року по 15.01.2015 року був переставлений в квартиру АДРЕСА_1 – відповідачу невідомо. Залишається лише два факти – 30.12.2014 року цей лічильник був встановлений та опломбований відповідачем в квартирі АДРЕСА_4 , а коли до споживача згідно його заяви для укладення договору за адресою АДРЕСА_2 прийшов контролер, то цей лічильник був уже перенесений в квартиру АДРЕСА_6 з показником 12650 кВт/год.,тобто за 16 днів споживачем було використано 812 кВт/год.
15.01.2015 року за заявою споживача, контролер уклала договір № 02-08178а з ОСОБА_1 вже за адресою: квартира АДРЕСА_1 без тарифу електроопалення, потужністю 1,3 кВт, згідно наданих споживачем документів саме на квартиру АДРЕСА_6 .Проте, саме в пристосованому під квартиру приміщенні за АДРЕСА_6 виявився встановленим трифазний лічильник ЦЭ6803В № 1890221, який по факту був встановлений в квартирі за АДРЕСА_4 . Таким чином, обманним шляхом, подавши документи на 60-ту квартиру, споживач ОСОБА_1 легалізувала договірні відносини з електропостачальником на квартиру АДРЕСА_6 з тарифом електроопалення.
Позивач в своїй позовній заяві використовує термін «не облікована електрична енергія», посилаючись на Правила роздрібного ринку електричної енергії. Але позивачу ніхто не нараховував обсяг не облікованої електричної енергії, оскільки електрична енергія була облікована встановленим розрахунковим засобом обліку електроенергії і до того є облікована цим засобом обліку правильно. Внаслідок неправильного зняття показників лічильника з засобу обліку самим споживачем та оператором системи розподілу був неправильно розрахований обсяг спожитої електричної енергії згідно показників встановленого засобу обліку.
Отже, споживач та оператор системи розподілу неправильно знімали показники з даного засобу, не врахувавши розрядність лічильника, внаслідок чого був неправильно розрахований обсяг спожитої електричної енергії згідно показників встановленого засобу обліку. 

Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційні скарги, представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Токар О.М. просила залишити їх без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, мотивуючи тим, що судом першої інстанції було вірно застосовано як норми процесуального, так і матеріального права, в повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, доведено та всебічно обґрунтовано їх в своєму рішенні, надано належну юридичну оцінку всім доказам, ґрунтуючись на повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Позивач  ОСОБА_1 з 2014 року є власницею помешкання за адресою:  АДРЕСА_2 . .
Житло позивача обладнане приладом обліку споживання електричної енергії ЦЕ6803В.
30.12.2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Черкасиобленерго» в особі директора Звенигородського району електричних мереж було укладено договір №02-08143 про користування електричною енергією (а.с.11-12).
Згідно зазначеного договору, показання приладу обліку на момент укладення договору мають п`ятизначну позначку: «11838», таке ж значення вказане і в додатку №2 до договору, акті розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін (а.с.13).

Мотивувальна частина
Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Перевіривши доводи апеляційних скарг, Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ дійшов висновку, що апеляційні скарги представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут» - адвоката Моцайко В.С. та Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» в особі директора відокремленого структурного підрозділу «Звенигородські енергетичні мережі» Ярошинського О.В. підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13-ц).
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За ч. 2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Статтею 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини першої статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України
Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді «Верховенство права», схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні, м. Венеція, 25-26 березня 2011 року).
Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.
З матеріалів справи вбачається, що 30.12.2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Черкасиобленерго» в особі директора Звенигородського району електричних мереж укладено договір №02-08143 про користування електричною енергією (а.с.11-12). Згідно зазначеного договору показання приладу обліку на момент укладення договору мають п`ятизначну позначку: «11838», таке ж значення вказане і в додатку №2 до договору та акті розмежування балансової належності та електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін (а.с.13).
У п. 5 договору зазначені наступні реквізити лічильника: прилад обліку типу ЦЕ6803В, заводський №Н 1890221, зазначений прилад обліку має три фази.
Пунктом 36 зазначеного договору вказано, що цей договір укладається на три роки, набирає чинності з дня його підписання, та вважається щорічно продовженим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення терміну його дії жодна сторона не висловила наміру внести до нього зміни або доповнення.
Як встановлено в ході судового розгляду справи в суді першої інстанції, енергопостачальником при укладенні договору №02-08143 від 30.12.2014 року, допущено помилку, а саме невірно зазначено адресу місця розташування електролічильника тип ЦЕ6803В  АДРЕСА_7 (місце реєстрації позивача) замість АДРЕСА_2 .
По травень 2021 року позивач, будучи споживачем електричної енергії, виконувала взяті на себе зобов`язання по користуванню електричною енергією, по сплаті наданої послуги в межах виставлених рахунків за показниками лічильника у визначеному договором п`ятизначному показнику.
17.05.2021 року комісією ПАТ «Черкасиобленерго» складено акт № 63 проведення експертизи приладу обліку електроенергії (а.с.15), в якому вказано, що комісією проведено експертизу лічильника номер НІ890221 типу ЦЕ6803В, показник А+ 366030 кВт год., пломба №А7789045 не пошкоджена; пломби на лічильнику №1-2001 не пошкоджена. За результатами проведеної експертизи електролічильник НІ890221 типу ЦЕ6803В визнано придатним. Метрологічні характеристики лічильника в межах норми. Лічильний механізм має 6 «цілих» розрядів. Таким чином, комісією встановлено, що лічильник, за яким ведеться облік спожитої ОСОБА_1 електричної енергії має шестизначний показник, а не п`ятизначний, який вказано в договорі №02-08143 від 30.12.2014 року.
Позивачем було направлено скаргу до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) (Регулятор) (а.с.24). За результатами розгляду скарги державним регулятором, встановлено, що спірна ситуація щодо визначення обсягів споживання електричної енергії споживачем виникла як з вини ПАТ «Черкасиобленерго» так і з вини споживача ОСОБА_1 . Також зазначено, що Правилами роздрібного ринку електричної енергії (ПРРЕ) та Кодексом комерційного обліку електричної енергії (ККО) не передбачено порядку здійснення перерахунку обсягу (вартості) спожитої електричної енергії у зв`язку з некоректним зняттям показів засобу обліку (а.с.25).
Згідно ст. 77 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом.
Відповідно до п. 1.1.2 Правил роздрібного ринку електричної енергії під терміном «необлікована електрична енергія» слід розуміти обсяг електричної енергії, використаний споживачем або переданий транзитом в електромережі, що належать іншим власникам електричних мереж, але не врахований розрахунковими засобами комерційного обліку або врахований неправильно.
Згідно з п.п. 7 п. 2.1 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією остання застосовується на підставі акту про порушення, складеного в порядку, установленому цією Методикою в разі виявлення порушень Правил користування електричною енергією.
Пунктом 8.2.5. Правил роздрібного ринку електричної енергії, у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якого споживач одержує електричну енергію, порушень цих Правил, у тому числі фактів безоблікового споживання електричної енергії, на місці виявлення порушення у присутності споживача (представника споживача) або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки (за умови посвідчення цієї особи), оформлюється акт про порушення згідно з формою, наведеною в додатку 9 до цих Правил. Акт про порушення складається представниками оператора системи, які мають таке право згідно з посадовою інструкцією, пройшли відповідне навчання та інструктаж, після пред`явлення ними службових посвідчень.
В акті про порушення мають бути зазначені зміст виявленого порушення з посиланням на відповідні пункти цих Правил та всі необхідні для визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії параметри, що характеризують електроустановку споживача, схему підключення електроустановки споживача та її графічне зображення із зазначенням: меж балансової належності; перерізів та матеріалу всіх проводів (кабелів), наявних у схемі підключення; номінальної сили струму спрацювання комутаційних апаратів, задіяних у схемі підключення; фазування лічильника на дату оформлення акта про порушення.
Споживачі, представники оператора системи, інші особи, присутні при перевірці, під час здійснення перевірки електроустановок мають право здійснювати фото- та відеозйомку для фіксації виявлених порушень та/або відмови споживача (представника споживача або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки) підписувати акт про порушення, про що зазначається в акті про порушення.
В акті про порушення заповнюються всі графи та рядки без пропусків. Виправлення чи підчищення не допускаються. Текст повинен бути однозначним, без можливості подвійного тлумачення. В акті зазначаються заходи, яких було вжито або яких необхідно вжити для усунення допущених порушень. Акт про порушення складається у двох примірниках, один з яких передається або надсилається споживачеві. Акт про порушення підписується представником (представниками) оператора системи, який (які) брали участь у перевірці, та споживачем (представником споживача) або іншою особою, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки (за умови посвідчення цієї особи).
У разі відмови споживача (представника споживача або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки) підписати акт про порушення в ньому робиться запис про відмову. До акта про порушення сторонами можуть бути додані пояснення, зауваження та докази, перелік яких (за наявності) зазначається в цьому акті.
Представники оператора системи перед складанням акта про порушення зобов`язані повідомити споживача про його право внести пояснення та зауваження до акта, викласти мотиви своєї відмови від його підписання або підписати його без зауважень.
Облік бланків актів про порушення ведеться оператором системи у пронумерованому, прошнурованому та скріпленому печаткою журналі.
Акти про порушення та документи, що підтверджують факт їх отримання споживачем, повинні зберігатися оператором системи протягом трьох років з дня оформлення акта про порушення.
Пунктом 8.2.6. Правил роздрібного ринку електричної енергії, на підставі акта про порушення уповноваженими представниками оператора системи під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг необлікованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків.
Рішення комісії оформлюється протоколом, копія якого видається споживачу.
У разі причетності споживача до порушення цих Правил у протоколі зазначаються відомості щодо обсягу та вартості необлікованої електричної енергії. В такому разі разом з протоколом споживачу надаються розрахунок обсягу та вартості необлікованої електричної енергії з посиланням на відповідні пункти Глави 8.4 Правил та розрахункові документи для оплати необлікованої електричної енергії та/або збитків.
Пунктом 8.4.2 глави 8.4. Правил роздрібного ринку електричної енергії, зазначено, що визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії здійснюється оператором системи на підставі акта про порушення, складеного у порядку, визначеному цими Правилами, у разі виявлення порушень.
Пунктом 6.5.1 розділу VI Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 р. №311, передбачено, що оператор системи зобов`язаний проводити не рідше одного разу на шість місяців контрольний огляд та не рідше одного разу на три роки технічну перевірку вузлів обліку у споживачів відповідно до затверджених графіків за місцем провадження господарської діяльності з розподілу /передачі електричної енергії. Такі ж умови вказані і у п.п.14.6, 14.7 Договору №02-08143 від 30.12.2014 року. Пунктом 17 Договору №02-08143 від 30.12.2014 року, визначено, що оплата за електричну енергію здійснюється відповідно до показань приладів обліку. А пунктом 5 Договору засвідчено: «показання приладу обліку на момент укладання договору «11838». Тобто 5-ти значень.
Згідно з пунктом 8.6.10 глави 8.6. розділу VIII Кодексу комерційного обліку електричної енергії, перевірка достовірності даних засобу комерційного обліку безпосередньо на місці їх установлення забезпечується сторонами за необхідності, але не рідше ніж один раз на шість місяців, про що складається відповідний акт контрольного огляду засобу комерційного обліку.
З моменту укладення договору про користування електричною енергією №02-0843 від 20.12.2014 року, в якому вказано п`ятизначне число показника на момент укладення угоди - 11838, та по час складення акту №63 проведення експертизи приладу обліку електроенергії від 17.05.2021 року, жоден з відповідачів, не здійснив ні одного виходу за місцем проживання позивача та не виконав свої зобов`язання щодо перевірки достовірності даних засобу комерційного обліку безпосередньо на місці його встановлення.
У разі відмови побутового споживача в доступі до об`єкта споживача або незабезпечення побутовим споживачем безперешкодного доступу представників електропостачальника до засобу обліку для проведення ними зняття показів (контрольного огляду) такий факт фіксується в акті про не допуск.
В матеріалах справи відсутні будь-які докази про складання актів про не допуск представників електропостачальника до засобу обліку для проведення ними зняття показів (контрольного огляду).
Судом першої інстанції встановлено, що за весь період з грудня 2014 року по червень 2021 року працівники РЕМ, маючи щомісяця доступ до електролічильника споживача ОСОБА_1 , мали змогу виявити допущену помилку, та своєчасно її усунути, разом з цим, не виявили і не усунули, та продовжували фіксувати покази як по п`яти значному лічильнику, а не шестизначному.
Крім того, відповідачами не надано розрахунку заборгованості по сплаті за електричну енергію позивачем в період часу з 01.01.2019 року по 13.05.2021 року на суму 120714,84 грн. 
Згідно ст. 1-1 ЗУ «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.
Пунктом 6 ч. 2 ст. 4 зазначеного Закону передбачено, що споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У постанові Верховного Суду від 08 листопада 2021 року у справі №761/38133/19 вказано, зокрема, на таке: Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.
Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як положення статті 43 ЦПК щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи.
Виходячи з принципу змагальності цивільного процесу, сторони повинні подати всі докази на підтвердження своєї позиції у суді першої інстанції.
У силу принципу змагальності сторони та інші особи, які беруть участь у справі, з метою досягнення рішення на свою користь зобов`язані повідомити суду істотні для справи обставини, надати суду докази, які підтверджують або спростовують ці факти, а також вчиняти процесуальні дії, спрямовані на те, щоб переконати суд у необхідності постановлення бажаного для них рішення.
Гарантіями реалізації принципу змагальності є відповідальність за неподання доказів до суду.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). 

Щодо вирішення питання судом першої інстанції в частині стягнення із відповідачів судового збору в солідарному порядку, слід зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач звільнена від сплати судового збору на підставі ЗУ «Про захист прав споживачів», позовні вимоги задоволено в повному обсязі, з відповідачів підлягає до стягнення на користь держави, судовий збір. 
Також позивач ОСОБА_1 просила стягнути з відповідачів на її користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 600,00 грн. та додала до позовної заяви договір про надання послуг адвоката, розрахунок, ордер, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю.
Колегія суддів зауважує, що відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. 
Проте, вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд першої інстанції не врахував, що ці витрати не є предметом позову і тому солідарний обов`язок у відповідачів відсутній. За змістом частин 1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача;
Отже судовий збір відшкодовує пропорційно розміру задоволених вимог до кожного відповідача.
Натомість, суд першої інстанції не врахувавши наведеного, стягнув з відповідачів солідарно у дохід держави судовий збір у сумі 908 грн., та 10800,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу на користь позивача, що суперечить вимогам ЦПК України.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно ч. 4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки колегія суддів дійшла висновку про залишення рішення суду першої інстанції по суті без змін, а лише скасувала в частині вирішення питання щодо судових витрат, питання про розподіл судових витрат не вирішується.
Керуючись ст.ст.258, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут» - адвоката Моцайко Валентини Сергіївни – задовольнити частково.
Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» в особі директора відокремленого структурного підрозділу «Звенигородські енергетичні мережі» Ярошинського Олега Володимировича – задовольнити частково.
Рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 28 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут», відокремленого структурного підрозділу «Звенигородські енергетичні мережі» Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» про захист прав споживачів, визнання дій відповідачів неправомірними, визнання недоведеним факту порушення правил споживання електроенергії та нарахування заборгованості за період з 01 січня 2019 року по червень 2021 року в частині вирішення питання про стягнення судових витрат - скасувати та ухвалити в цій частині нове.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго», код ЄДРПО 22800735, адреса місцезнаходження: вул. Гоголя, 285, м. Черкаси, Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут», код ЄДРПОУ 42474208, адреса місцезнаходження: вул. Благовісна, 166, м. Черкаси, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , витрати на професійну правничу допомогу по 5400,00 грн. з кожного із відповідачів.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго», код ЄДРПО 22800735, адреса місцезнаходження: вул. Гоголя, 285, м. Черкаси, Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут», код ЄДРПОУ 42474208, адреса місцезнаходження: вул. Благовісна, 166, м. Черкаси у дохід держави в особі ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106 (UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету 22030106, ЄДРПОУ 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), призначення платежу судовий збір) судовий збір по 454,00 грн. з кожного із відповідачів.
В іншій частині рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 28 вересня 2022 року - залишити без змін.
Судові витрати, понесені у зв`язку із переглядом справи в суді апеляційної інстанції - залишити за особами, які подали апеляційні скарги.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча                О.В. Карпенко

Судді            В.Г. Бородійчук 

                                                                          Л.І. Василенко