ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2022 р. 	Справа № 480/6792/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Чалого І.С.,
суддів: Катунова В.В. ,  Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17.11.2021, головуючий суддя І інстанції: О.А. Прилипчук, м. Суми, повний текст складено 17.11.21  по справі № 480/6792/21
за позовом                ОСОБА_1 до               Військової частини НОМЕР_1                       про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 , в якій просить визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Міністерства Оборони України щодо не нарахування та невиплати в повному обсязі ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 09.11.2009 по 29.08.2014 включно, з урахуванням базового місяця для обчислення індексації - січень 2008 року; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити різницю між належною до виплати індексацією грошового забезпечення та виплаченою індексацією грошового забезпечення за період з 09.11.2009 по 29.08.2014 включно, з урахуванням базового місяця для обчислення індексації - січень 2008 року; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації за період з 29.08.2014 по день винесення рішення судом по даній справі.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 17.11.2021 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 09.11.2009 по 29.08.2014 включно, з урахуванням базового місяця для обчислення індексації - січень 2008 року.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 09.11.2009 по 29.08.2014 включно, з урахуванням базового місяця для обчислення індексації - січень 2008 року з урахуванням виплачених сум.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що судом першої інстанції неправомірно застосовано норму Порядку № 1078 в редакції, яка підлягала застосуванню лише з 01.12.2015 року, для вирішення спірних питань щодо нарахування індексації грошового забезпечення Позивача у період з 09.11.2009 по 29.08.2014, тобто у період, в який Порядок № 1078, зі змінами, внесеними Постановою № 1013 від 09.12.2015, навіть не існував. Стверджує, що встановлення базового місяця в період, що оскаржується, не залежало лише від підвищення окладу військовослужбовців. Встановлення базового місяця відповідно до Порядку № 1078 (в редакціях, чинних в період, що оскаржується) перебувало в залежності від загального підвищення доходу військовослужбовця (наприклад, при введені додаткових щомісячних виплат, винагород тощо, які мали постійний характер). Таким чином, суд першої інстанції неправомірно зобов`язав військову частину НОМЕР_1 застосувати базовий місяць для обчислення індексації - січень 2008 року для нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 09.11.2009 року по 29.08.2014 включно. 
Скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, позивач просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача,  переглянувши справу за наявними у ній доказами та    перевіривши законність і обґрунтованість  рішення суду першої інстанції в межах  доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що наказом командира військової частини   від 09.11.2009 № 231 майора ОСОБА_1 , призначеного наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 19.10.2009 № 506 на посаду помічника командира полку - начальника фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 , з 09.11.2009 зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення (а.с. 17).
Наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 (військова частина НОМЕР_1 ) від 29.08.2014 № 124 ОСОБА_1  з 29.08.2014 виключено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення (а.с. 18).
Як стверджує позивач, при його переведенні  на нове місце служби в м. Київ та виключенні зі списків особового складу військової частини   з ним не проведено розрахунок за всіма видами забезпечення, а саме: не була нарахована та виплачена в повному обсязі індексація грошового забезпечення за період з 09.11.2009 по 29.08.2014 включно із застосуванням базового місяця 2008 року.
На звернення позивача військова частина НОМЕР_1 видала довідки про доходи від 23.02.2021 № 42/ф, від 23.02.2021 №43/ф, від 23.02.2021 № 44/ф про нараховану та виплачену індексацію ОСОБА_1 за період з 01.12.2009 по 31.08.2014.
Вважаючи, що індексація грошового забезпечення нараховувалася та не виплачувалася в повному обсязі, позивач звернувся до суду.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки доказів підвищення у спірний період тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займав позивач, до суду не надано та судом відповідні обставини не встановлено, то за період з 09.11.2009 року по 29.08.2014 року при нарахуванні індексації грошового забезпечення, базовим місяцем повинен бути січень 2008 року.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Статтею 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" визначено, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
За приписами ч. 2 ст.19 цього Закону державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави,  спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.
Згідно ст.9 цього Закону грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України регульовано Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 № 1282-ХІІ.
За визначенням в статті 1 цього Закону № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Відповідно до ст. 2 Закону №1282-XII  індексації підлягають  грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці  (грошове забезпечення).
Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Згідно з ч.1 ст.5 Закону №1282-XII підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.
Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України (ч.2 ст. 5 Закону №1282-XII).
Згідно положень ч.6 ст. 5 Закону №1282-XII проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.
Відповідно до ст. 6 Закону №1282-XII у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються, як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначено постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.
Відповідно до пункту 1-1 Порядку №1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 №491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
Пунктом 2 Порядку №1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
Відповідно до п. 6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме, підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.
Абзацом  8 пункту 4 Порядку №1078 встановлено, що у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.
Виходячи з наведених норм, індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті, що відповідає також правовій позиції  Верховного Суду у постановах від 19 червня 2019 року у справі № 825/1987/17, від 20 листопада 2019 року у справі № 620/1892/19, від 05 лютого 2020 року у справі № 825/565/17
За відсутності затвердженого особливого порядку індексації грошового забезпечення військовослужбовців, нарахування індексації грошового забезпечення здійснюється у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку, а саме: відповідно до Порядку № 1078.
Підставою даного звернення до суду є вимога про застосування січня 2008 року, як місяця з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення позивача за період з 09.11.2009 по 29.08.2014.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що процедура нарахування індексації грошового забезпечення передбачає визначення базового місяця, що, зокрема, є спірним питанням в цій справі.
Відтак, колегія суддів при визначенні базового місяця індексації грошового забезпечення позивача виходить з такого.
За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно- правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Колегія суддів зважає на те, що Порядок № 1078 в частині визначення базового місяця зазнав змін у зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України Постанови № 1013 від 09.12.2015
Оскільки вимоги про проведення індексації грошового забезпечення позивача стосуються періоду з 09.11.2009 по 29.08.2014, то до спірних правовідносин мають застосовуватися приписи Порядку № 1078 в редакції до 15.12.2015.
Відповідно до п. 5 Порядку № 1078, в редакції, яка діяла до 15.12.2015 (до прийняття Кабінетом Міністрів України Постанови № 1013 від 09.12.2015), у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.
Тобто, відповідно до п. 5 Порядку № 1078, в редакції, яка діяла до 15.12.2015 (до прийняття Кабінетом Міністрів України Постанови № 1013 від 09.12.2015), базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення був, в тому числі, місяць зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів.
Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" (далі - Постанова № 1013,) були внесені значні зміни у вищевказаний Порядок, у зв`язку з чим з 01.12.2015 вступили в дію нові правила індексації заробітної плати.
Так, відповідно до п. 5 Порядку № 1078 (в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013), у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Тобто, з прийняттям Постанови від 09.12.2015 за № 1013 змінилась процедура визначення базового місяця при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення.
Таким місяцем (базовим) є той, в якому відбулось підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці.
Таким чином, у зв`язку із прийняттям вказаної постанови базовим місцем при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів   є січень 2008 року, але тільки у випадку проведення індексації після 01.12.2015  (після набрання чинності  п. 5 Порядку № 1078 (в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013).
В спірному випадку період, за який позивач просить здійснити індексацію грошового забезпечення, стосується часу коли діяли норми Порядку в  № 1078, в редакції, яка діяла до 15.12.2015 (до прийняття Кабінетом Міністрів України Постанови № 1013 від 09.12.2015), відповідно до якої базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення був, в тому числі, місяць зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів.
Тобто, встановлення базового місяця в період, що оскаржується, не залежало лише від підвищення окладу військовослужбовців. Встановлення базового місяця відповідно до Порядку № 1078 (в редакціях, чинних в період, що оскаржується) перебувало в залежності від загального підвищення доходу військовослужбовця, зокрема при введені додаткових щомісячних виплат, винагород, премій тощо. 
Отже, в контексті спірного періоду (з 09.11.2009 по 29.08.2014) ключовим є те, що при проведенні індексації до часу прийняття Постанови від 09.12.2015 за № 1013 базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення був  місяць зростання грошових доходів військовослужбовця (в тому числі у зв`язку із встановленням надбавок, виплати премії), а не місяць, в якому відбулось підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займає військовослужбовець.
За таких обставин, судом першої інстанції неправомірно застосовано норму Порядку № 1078 в редакції, яка підлягала застосуванню лише з 01.12.2015, для вирішення спірних питань щодо нарахування індексації грошового забезпечення позивача у період з 09.11.2009 по 29.08.2014.
З матеріалів справи та наданих відповідачем довідок вбачається, що позивачу нараховувалася та виплачувалася індексація враховуючи місяці зростання доходів, а від так, враховуючи необгрунтованість вимог про встановлення базовим місяцем січень 2008 року, відсутні підстави стверджувати, що позивачу було неправильно проведено розрахунок індексації.
Враховуючи викладене, колегія суддів уважає, що відповідачем не допущено порушень прав позивача, які б потребували судового захисту, а тому не погоджується з висновком суду про наявність підстав для задоволення вимог позову.
Відповідно до  ст. 317 КАС України, підставами для скасування  судового рішення першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема,    неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно з ч. 2 ст. 317 КАС України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Отже, враховуючи те, що судом першої інстанції неповно з`ясовано всі обставини, що мають значення для справи, та не враховано приписи  Порядку в  № 1078, в редакції, яка діяла до 15.12.2015 (до прийняття Кабінетом Міністрів України Постанови № 1013 від 09.12.2015), які мають бути застосовані до спірних правовідносин,  колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції в  частині задоволення позовних вимог   з прийняттям нової про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1  в цій частині.   
Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: "а", "б", "в", "г" пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.
З огляду на результат апеляційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції (крім витрат суб`єкта владних повноважень на сплату судового збору за подання апеляційної скарги, що не підлягають відшкодуванню відповідно до ст. 139 КАС УКраїни), судові витрати розподілу не підлягають.  
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити.
Рішення  Сумського окружного адміністративного суду від 17.11.2021 по справі                                                                   № 480/6792/21 скасувати в частині задоволення вимог позову про  визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 09.11.2009 по 29.08.2014 включно, з урахуванням базового місяця для обчислення індексації - січень 2008 року; зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 09.11.2009 по 29.08.2014 включно, з урахуванням базового місяця для обчислення індексації - січень 2008 року з урахуванням виплачених сум.
Прийняти в цій частині нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
В іншій частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17.11.2021 у справі № 480/6792/21 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		І.С. Чалий 	
Судді	   	В.В. Катунов    І.М. Ральченко