Справа №991/5845/22
Провадження №11-сс/991/440/22
Суддя 1 інст. ОСОБА_5

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 грудня 2022 року м.Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_4,
суддів: ОСОБА_6, ОСОБА_7,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_8,
прокурора ОСОБА_9,
представників власників майна: адвокатів ОСОБА_10, ОСОБА_11,
власники майна ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не з`явилися,
       розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду апеляційну скаргу прокурора на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 28 листопада 2022 року про арешт майна у кримінальному провадженні №52022000000000097 від 11 травня 2022 року,

в с т а н о в и л а:

       Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 28 листопада 2022 року клопотання прокурора задоволено частково та накладено арешт на SSD-диск, вилучений з робочого комп`ютера Заступника Міністра економіки України ОСОБА_1 на 128 гігабайт, модель MZ-VLW1280, s/n: S341NXOK884375, під час проведення обшуку 23 листопада 2022 року в службовому кабінеті та на ноутбук MacBook Model A2338, ID: BCGA2338 and IC: 579C - A2338, s/n. L2Y72DGXFX; мобільний телефон Apple iPhone X, IMEI - НОМЕР_1 , s/n: НОМЕР_2 , вилучені під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_1 . Судове рішення мотивоване тим, що майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, є речовим доказом, має суттєве значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні, є необхідність у проведенні експертного дослідження. У задоволенні клопотання в іншій частині відмовлено.
       01 грудня 2022 року до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду надійшла апеляційна скарга прокурора, в якій він просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою задовольнити клопотання прокурора в повному обсязі та накласти арешт, у тому числі, на грошові кошти в розмірі 19 800 євро і 55 602 долари США, вилучені під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_1 , шляхом тимчасової заборони користування і розпорядження. Вважає ухвалу в частині відмови в накладенні арешту на грошові кошти необґрунтованою через допущену слідчим суддею неповноту судового розгляду, неповне з`ясування обставин, що мають значення для розгляду клопотання по суті, невідповідність висновків слідчого судді фактичним обставинам справи. Ухвалою слідчого судді від 17 листопада 2022 року при наданні дозволу на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_1 не надавалось дозволу на відшукання та вилучення грошових коштів. Однак, у ході проведення зазначеного обшуку було виявлено грошові кошти в розмірі 19 800 євро і 55 602 доларів США, які були вилучені в якості тимчасово вилученого майна, у зв`язку з наявністю у органу досудового розслідування підстав вважати, що вони могли бути набуті кримінально протиправним шляхом - внаслідок протиправної закупівлі за наперед завищеними цінами обласними військовими адміністраціями макаронних виробів. Матеріали клопотання містять докази, які дають обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_1 , користуючись своїм службовим становищем, лобіював інтереси ТОВ «Вінсайд Лайт» перед іншими службовими особами Міністерства економіки України та Міністерства аграрної політики та продовольства України, з метою сприяння досягненню ТОВ «Вінсайд Лайт» і його службовими особами власних комерційних інтересів шляхом реалізації, за рахунок коштів державного бюджету, макаронних виробів та інших продуктів за завищеними цінами; міг отримувати за результатами вказаного сприяння від ТОВ «Вінсайд Лайт» і його службових осіб неправомірну вигоду в розмірах, визначених за результатами огляду чорнових записів, вилучених 19 жовтня 2022 року під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 . Враховуючи вказані обставини, дані грошові кошти є речовими доказами у даному кримінальному провадженні в розумінні ст.98 КПК України, що підтверджується постановою про визнання їх речовими доказами. Отже, існує необхідність у арешті вказаних грошових коштів з метою забезпечення збереження речових доказів в порядку передбаченому КПК України. Крім того, накладення арешту на майно, яке полягає у тимчасовій забороні користування і розпорядження, не є припиненням права власності на нього, є найменш обтяжливим способом арешту, який не призведе до суттєвих наслідків, які позначаться на інтересах власника майна, є розумним та співмірним по відношенню до завдань кримінального провадження. 
       12 грудня 2022 року до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду надійшли заперечення представника власників майна ОСОБА_11, в якому він просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення. Вважає, що слідчим суддею не було допущено неповноти судового розгляду чи неповного з`ясування обставин, що могли мати істотне значення для розгляду справи та прийняття рішення, оскільки ухвала містить ретельний опис всіх доводів клопотання. Прокурор у апеляційній скарзі фактично висловив незгоду з ухвалою, не обгрунтувавши свої доводи, а зазначив лише власні припущення. Прокурором не обгрунтовано та не доведено наявності підстав невідповідності висновків слідчого судді фактичним обставинам клопотання, оскільки слідчим суддею взято до уваги досліджені під час судового розгляду докази та матеріали кримінального провадження. Крім того, представник вважає, що детективами НАБ України вилучено грошові кошти незаконно. ОСОБА_1 заздалегідь повідомив детективів та добровільно надав їх для огляду. ОСОБА_1 пояснив їх походження та надав підтверджуючі документи. Проте детектив прийняв рішення про вилучення грошових коштів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які не були охоплені ухвалою про надання дозволу на обшук від 17 листопада 2022 року. Стверджує, що грошові кошти не мають жодного відношення до проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, а джерело їх походження не викликає жодних сумнівів у їх законності. Відсутні будь-які підстави чи розумні підозри вважати, що вилучені під час проведення обшуку грошові кошти є доказом вчинення злочину як набуті ОСОБА_1 кримінально протиправним шляхом. Відтак вони не відповідають критерію визначення речового доказу відповідно до ст.98 КПК України.
               У судовому засіданні прокурор апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити. 
               Представники власників майна ОСОБА_10, ОСОБА_11 заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили рішення слідчого судді залишити без змін. 
       Власники майна  ОСОБА_1  та ОСОБА_2  у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином. Відповідно до приписів ч.4 ст.405 КПК України їх неявка не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду.
               Заслухавши суддю-доповідача, доводи сторін, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів приходить до таких висновків.
               У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
               Відповідно до ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.
       Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. 
               Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження, а метою, крім іншого, забезпечення збереження речових доказів (ч.ч.1-2 ст.170 КПК України).
               Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п.3, 4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
       Згідно зі ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
               1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
               2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
               3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
               Досудове розслідування у кримінальному провадженні за №52022000000000097 від 11 травня 2022 року здійснюється за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України.
               Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
               Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
               До клопотання слідчого, прокурора про застосування, зміну або скасування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.
               Вказані вимоги прокурором при поданні клопотання про арешт майна виконані.
               Досудовим розслідуванням встановлено, що група осіб у період воєнного стану, із залученням посадових осіб ТОВ «Вінсайд Лайт» та посадових осіб обласних військових адміністрацій, за співучасті інших невстановлених службових осіб центральних органів виконавчої влади України, організували злочинну схему та заволоділи коштами Державного бюджету України, в особливо великих розмірах, шляхом штучного завищення вартості продуктів харчування - макаронних виробів, чим вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.191 КК України. 
               Відповідно до ч.6 ст.12 КК України злочин, передбачений ч.5 ст.191 КК України, належить до особливо тяжких злочинів.
               Зазначені вище обставини підтверджують наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що є підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.
               Згідно з ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.
       Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
               Згідно з ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. 
       Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 17 листопада 2022 року надано дозвіл на проведення обшуку квартири у АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 та перебуває у користуванні ОСОБА_1 , на підставі якої детективами НАБ України 23 листопада 2022 року проведений обшук під час якого вилучено майно, в тому числі, грошові кошти в розмірі 19 800 євро і 55 602 долари США.
       Як вбачається з протоколу обшуку від 23 листопада 2022 року грошові кошти, під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_1 , були вилучені в зв`язку з наявністю у органу досудового розслідування підстав вважати, що вони могли бути набуті кримінально протиправним шляхом - у результаті заволодіння грошовими коштами Державного бюджету України в особливо великих розмірах, внаслідок протиправної закупівлі за наперед завищеними цінами обласними військовими адміністраціями макаронних виробів. У зв`язку з вищенаведеним, грошові кошти були вилучені як тимчасово вилучене майно та постановою детектива НАБ України від 23 листопада 2022 року визнані речовими доказами (т.2 а.с.172-181).
               Згідно з ч.1 ст.234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також місцезнаходження розшукуваних осіб. 
               Відповідно до ч.7 ст.236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право, серед іншого, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
               Згідно з ч.2 ст.167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
       Однак, як вбачається з матеріалів кримінального провадження та встановлено слідчим суддею, прокурором у клопотанні, а детективом у судовому засіданні не доведено, що вилучені грошові кошти в сім`ї ОСОБА_1 відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України та отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Натомість представниками власників майна надано документи на підтвердження того, що вказані грошові кошти могли бути здобуті законним шляхом, зокрема: копії договорів купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до яких, ОСОБА_1 в 2016 році було продано нерухомого майна на загальну суму 11 000 000 грн; копію декларації кандидата на посаду, подану ОСОБА_1 12 грудня 2021 року, відповідно до якої подружжя ОСОБА_1 володіють у готівковій формі грошовими коштами в сумі 700 000 грн, 50 000 євро, 143 800 доларів США, 80 000 доларів США, 30 000 євро; довідки форми ОК-5 та форми ОК-7 з Пенсійного фонду України про нарахування сум заробітної плати ОСОБА_1 .
       Доводи апеляційної скарги прокурора, про те, що матеріали клопотання містять протокол огляду від 24 листопада 2022 року, зі змісту якого орган досудового розслідування робить висновок про те, що зазначений у доданій до протоколу таблиці «ОСОБА_1» є ОСОБА_1 , є лише припущеннями та не містять фактичних даних, які б доводили вказані обставини. Інших доказів, що вилучені грошові кошти є коштами, які могли бути отримані ОСОБА_1 кримінально протиправним шляхом, матеріали кримінального провадження не містять. Тому колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про відсутність правових підстав для накладення арешту на грошові кошти в розмірі 19 800 євро і 55 602 долари США, вилучені під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_1 , як на речові докази, а рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.
       Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
         Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.
               У силу вимог п.1 ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має, у тому числі, право залишити ухвалу без змін.
       На підставі наведеного, керуючись ст.ст.98, 132, 167, 170, 171, 173, 405, 407, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів
п о с т а н о в и л а :
               Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
           Ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 28 листопада 2022 року залишити без змін.
               Ухвала є остаточною, набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
       
       Головуючий суддя ОСОБА_4
       
       судді: ОСОБА_6

                ОСОБА_7