ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2022 р. 	Справа № 520/22988/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,
Суддів: Кононенко З.О. ,  Калиновського В.А. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою  Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.02.2022 року, головуючий суддя І інстанції: Зінченко А.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 02.02.2022 року у справі № 520/22988/21
за позовом           ОСОБА_1 
до                    Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,          
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся  до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просив суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області які полягають в перерахунку пенсії ОСОБА_1 виходячи з 70% грошового забезпечення з 01.01.2018 року, та виплаті лише 50% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року з 01.01.2018 року, та лише 75% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року з 01.01.2019 року.
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію у розмірі 89% грошового забезпечення з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року з 01.01.2018 року, здійснивши виплату суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01.2018 року однією сумою.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.02.2022 року у справі № 520/22988/21 адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області які полягають в перерахунку пенсії ОСОБА_1 виходячи з 70% грошового забезпечення з 01.01.2018 року, та виплаті лише 50% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року з 01.01.2018 року, та лише 75% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року з 01.01.2019 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію у розмірі 89% грошового забезпечення з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року з 01.01.2018 року, здійснивши виплату суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01.2018 року.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 908,00 грн.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.02.2022 року у справі № 520/22988/21 скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на те, що з 01.01.2018 року пенсію позивача було перераховано у відповідності до ч. 4 ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ  із застосуванням норми ч. 2 ст. 13 цього Закону в редакції Закону України від 27.03.2014 № 1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» згідно із якою, максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70% грошового забезпечення. При цьому, розмір пенсії позивача після проведених перерахунків збільшився, а відтак, умови його пенсійного забезпечення не погіршилися.
Виплата з 01.01.2018 року суми підвищення пенсії у розмірі 50%, визначеного станом на 01.03.2018 року, та у розмірі 75% з 01.01.2019 року, також не може вважатися протиправною, оскільки проведена відповідачем на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», положення пунктів 1, 2 якої, на час вчинення таких дій, були чинними та підлягали застосуванню до спірних відносин. 
Вищевказані пункти 1, 2 постанови КМУ №103, які застосовані відповідачем при виплаті пенсії позивачу, були визнані протиправними та нечинними у судовому порядку з набранням законної сили рішенням суду у справі № 826/3858/18, а саме - 05.03.2019  року, а тому починаючи саме з цієї дати вказаний нормативно-правовий акт не підлягав застосуванню у відповідній частині.
Натомість у подальшому, Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 804 від 14.08.2019 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», яка набрала законної сили 04.09.2019 року, якою встановлено, що виплата пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ до 01.03.2018 (крім пенсій, призначених згідно із зазначеним Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським) та перерахованих з 01.03.2018 року з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, заклади вищої освіти), що визначені станом на 01.03.2018 відповідно до постанови № 704, здійснюється у 2019 році в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018 року.
Посилаючись на те, що відповідач, як територіальний орган виконавчої влади, у своїй діяльності повинен керуватися зокрема, обов`язковими до виконання постановами Кабінету Міністрів України який за своїм конституційним статусом є вищим органом у системі органів виконавчої влади, при цьому ГУ ПФУ не наділене правом діяти на власний розсуд, та усупереч вимог підзаконних нормативно-правових актів, або ж відступати від їх положень, якщо такі є чинними, зазначив, що не мав підстав здійснювати перерахунок і виплату пенсії позивачу без врахування положень Порядку № 45, та Постанов Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 та від 14.08.2019 № 804, а тому в межах спірних відносин відповідач діяв виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Крім того, на переконання скаржника, позивачем пропущено передбачений ч. 2 ст. 122 КАС України шестимісячний строк звернення до суду.
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач з 2004 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію за вислугу років призначену у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ.
Не є спірною обставиною у цій справі, що до 01.01.2018 року позивач отримував пенсію у розмірі 89 % грошового забезпечення, а з 01.01.2018 року розмір його пенсії відповідачем був перерахований виходячи з 70% грошового забезпечення. 
Також, з 01.01.2018 року виплата перерахованої пенсії позивачу проводилась у розмірі 50% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року, а з 01.01.2019 року у розмірі 75% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року.
Вважаючи дії відповідача щодо перерахунку та виплати пенсії протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що внесені Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» зміни до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70% грошового забезпечення стосуються порядку призначення пенсії військовослужбовцям у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.
Суд першої інстанції зазначив, що процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років та по інвалідності військовослужбовцям є стаття 63 Закону № 2262-ХІІ. Однак, вказаною статтею не передбачено зменшення основного розміру пенсії у разі проведення її перерахунку. Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції зазначив, що при перерахунку пенсії військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ, має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, тому дії відповідача, які полягають у зменшенні розміру пенсії при проведенні перерахунку позивачу є протиправними, а позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду справи, колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відносини, які виникли між позивачем та відповідачем, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі - Закон №2262).
Стаття 13 Закону №2262-ХІІ, у редакції, яка діяла на момент призначення позивачу пенсії, передбачала, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах:
а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних  сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти  відповідних сум грошового забезпечення;
б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають  загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких  не менше 12 років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ (пункт "б" статті 12): за загальний трудовий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний рік стажу понад 25 років - один процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття  43);
в) особам, зазначеним у пунктах "а" і "б" цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення.
Загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали  участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.
У подальшому, стаття 13 Закону №2262-ХІІ неодноразово була змінена в частині граничного розміру пенсії у відсотковому співвідношенні до розміру грошового забезпечення, та на момент виникнення спірних відносин, була викладена у такій редакції: «Максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43)».
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що стаття 13 Закону №2262-ХІІ застосовується при призначенні пенсій. Натомість, перерахунок пенсій врегульовано статтею 63 Закону №2262-ХІІ.
Статтею 63 Закону № 2262-ХІІ (у редакції, чинній на момент перерахунку пенсії позивача) визначено підстави перерахунку раніше призначених пенсій.
Згідно з цією статтею перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.
Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.
Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, яким присвоєні чергові військові (спеціальні) звання під час перебування їх у запасі або у відставці, раніше призначені їм пенсії з урахуванням нових присвоєних військових (спеціальних) звань не перераховуються.
Таким чином,стаття 63 Закону №2262-ХІІ визначає як обов`язкову підставу для здійснення перерахунку пенсії - підвищення грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. Ця норма також делегує Кабінету Міністрів України визначення умов, порядку та розмірів перерахунку пенсії за цим Законом.
Порядок проведення перерахунку пенсій встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393» (далі - Порядок № 45).
Відповідно до п. 4 Порядку № 45 перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону № 2262-ХІІ. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.
Тобто, Кабінет Міністрів України у Порядку №45 визначив, що перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права.
21.02.2018 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі - Постанова № 103).
Відповідно до абз. 1 п. 1 зазначеної постанови встановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон) до 1 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
Таким чином, у зв`язку із прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови №103, у позивача виникло право на перерахунок призначеної пенсії.
Зміни до ст. 63 Закону №2262-ХІІ у частині підстав, умов, розміру або порядку перерахунку пенсій не вносилися.
Постанова КМУ № 45 і постанова КМУ №103 також не містять жодних положень про зміну відсоткового значення розміру призначених пенсій при їх перерахунку.
Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку про те, що внесені зміни до ст. 13 Закону №2262-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії за вислугу років військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію за цим Законом у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.
Процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм здійснення перерахунку пенсії за вислугу років є норми статті 63 Закону №2262-ХІІ, яка змін не зазнала.
Не є спірною обставиною у цій справі, що позивачу у 2004 році пенсія за вислугу років у відповідності до Закону № 2262-ХІІ була призначена у розмірі 89 % грошового забезпечення, однак при перерахунку пенсії 01.01.2018 року відсоткове її значення зменшено до 70%. 
Колегія суддів зазначає, що правовідносини призначення та перерахунку пенсії мають різне правове навантаження та регулювання відносин в сфері пенсійного забезпечення.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те,  що  при перерахунку пенсії позивача з 01 січня 2018 року відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб» на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої статті 13 указаного Закону, яка застосовується саме при призначенні пенсії. Тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.
Зазначене відповідає правовій позиції викладеній у постанові Великої Палати Верховного суду від 16.10.2019 року у зразковій справі №240/5401/18.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що відповідач з 01.01.2018 року  неправомірно зменшив відсоткове значення розміру основної пенсії позивача при її перерахунку з 89% на 70% , а тому суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги в частині визнання протиправними дій відповідача які полягають в перерахунку пенсії позивача виходячи з 70% грошового забезпечення з 01.01.2018 року, та зобов`язання відповідача перерахувати та виплачувати позивачу пенсію у розмірі 89% грошового забезпечення з 01.01.2018 року.
Однак, стосовно задоволення позовних вимог в іншій частині, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно ч. 3 ст. 63 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Як було зазначено вище, 21.02.2018 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (Постанова № 103) у відповідності до абз. 1 п. 1 якої,  встановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до 1 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
Таким чином, у зв`язку із прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови № 103, у позивача виникло право на перерахунок призначеної пенсії.
Поетапність виплат підвищення перерахованої пенсії передбачено п. 2 Постанови №103, відповідно до якого виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 01 січня 2018 року у таких розмірах:
- з 1 січня 2018 року - 50 відсотків;
- з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 75 відсотків;
- з 1 січня 2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.
Не є спірною обставиною у цій справі, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області виплата перерахованої пенсії позивача на підставі Постанови №103 з 01.01.2018 року проводилася у розмірі 50 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року, а з 01.01.2019 року проводилася у розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 року у справі №826/3858/18, яке набрало законної сили 05.03.2019 року, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 Постанови № 103 й зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку 45.
При цьому, залишаючи без змін рішення судів першої та апеляційної інстанції у справі №826/3858/18 Верховний Суд у постанові від 12.11.2019 року, серед іншого вказав на те, що зміст статей 51, 52, 55, 63 Закону 2262-ХІІ свідчить про те, що наявність у Кабінету Міністрів України права встановлювати порядок перерахунку пенсії не є тотожним та не визначає право встановлювати відстрочку або розстрочку виплати пенсії, тобто змінювати часові межі виплати.
Відтак, з набранням законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 року у справі № 826/3858/18 позивач має право на отримання пенсійних виплат у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року, починаючи з 05.03.2019 року.
Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в рішенні від 06.08.2019 року у справі №160/3586/19, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 11.03.2020 року, та в постанові Верховного Суду від 09.04.2020 року у справі №640/19928/18.
Разом з цим, вирішуючи спір, судом першої інстанції не враховано, що 04.09.2019 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України № 804 від 14.08.2019 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» (далі - Постанова № 804). 
Згідно Постанови № 804 виплата пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ до 01.03.2018 (крім пенсій, призначених згідно із зазначеним Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським) та перерахованих з 01.03.2018 з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, заклади вищої освіти), що визначені станом на 01.03.2018 відповідно до постанови № 704, здійснюється у 2019 році в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018 року.
Вказана Постанова № 804 на момент виникнення спірних відносин була чинною, а тому підлягала обов`язковому застосуванню.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що позовні вимоги в частині виплати пенсії з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018 року підлягають задоволенню за період з 05.03.2019 року по 03.09.2019 року.
Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 13.04.2021 року у справі № 560/2720/19, від 21.10.2021 року у справі № 300/1813/19, яка, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, має враховуватись судом.
Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що пенсійний орган не мав підстав для здійснення перерахунку і виплати пенсії позивачу без врахування положень постанови Кабінету Міністрів України від 14.08.2019 р. № 804, та в період після 04.09.2019 року діяв правомірно.
Що стосується доводів апеляційної скарги про пропуск позивачем передбаченого ч. 2 ст. 122 КАС України шестимісячного строку звернення до суду, колегія суддів зазначає наступне.
Положеннями частин першої та другої статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Отже, особа може звернутися до адміністративного суду з позовом протягом шести місяців з дня, коли вона дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, якщо інший строк звернення до суду не встановлено законом.
Частиною 3 ст. 51 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.
Враховуючи те, що відповідачем протиправно при перерахунку пенсії позивача зменшено її відсотковий розмір від відповідних сум грошового забезпечення, і пенсійним органом не вчинено дій щодо перерахунку такого розміру пенсії виходячи з 89% грошового забезпечення, а також протиправно не проведено у розмірах, встановлених законодавством перерахунок пенсії позивача з урахуванням 100% суми підвищення пенсії за період з 05.03.2019 року по 03.09.2019 року, колегія суддів вважає, що право позивача на перерахунок пенсії у даному випадку не може бути обмежено будь-яким строком в силу вимог частини третьої статті 51 зазначеного Закону. 
При цьому колегія суддів враховує, що право на пенсію в Україні підпадає під сферу дії статті 1 Першого протоколу до Конвенції, оскільки за чинним законодавством України особа має обґрунтоване право на отримання виплат у рамках системи пенсійного забезпечення в Україні. Якщо відповідних умов дотримано, органи влади не можуть відмовити особі в отриманні пенсії доти, доки право на пенсію передбачено чинним законодавством України.
Крім того, колегія суддів зазначає, що протиправна невиплата пенсії або протиправне невідновлення виплати пенсії, що сталися з вини держави в особі її компетентних органів (зокрема, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Міністерства соціальної політики України, ПФУ), можуть бути також віднесені до триваючих правопорушень, оскільки суб`єкт владних повноважень - відповідний орган ПФУ протягом певного проміжку часу ухиляється від виконання своїх зобов`язань (триваюча протиправна бездіяльність) або допускає протиправну поведінку (триваюча протиправна діяльність) стосовно пенсіонера, чим порушує його/її право на соціальних захист - пенсійне забезпечення. 
За наведених обставин, колегія суддів вважає неможливим обмеження строком обов`язку України як держави забезпечити реалізацію громадянином України свого конституційного права на соціальний захист.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про пропуск позивачем передбаченого ч. 2 ст. 122 КАС України строку звернення до суду.
У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно частини 1 ст.  317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - задовольнити частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.02.2022 року у справі № 520/22988/21 - скасувати.
Прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають в перерахунку пенсії ОСОБА_1 виходячи з 70% грошового забезпечення з 01.01.2018 року та виплаті 75% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року з 05.03.2019 року по 03.09.2019 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату з урахуванням раніше виплачених сум ОСОБА_1 пенсії у розмірі 89% грошового забезпечення з 01.01.2018 року, та з 05.03.2019 року по 03.09.2019 року з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року.
В решті позову відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		О.М. Мінаєва 	
Судді	   	З.О. Кононенко    В.А. Калиновський