ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2022 року 
м. Київ
cправа №  910/277/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Кролевець О.А. - головуючий, Бакуліна С.В., Стратієнко Л.В.,
за участю секретаря судового засідання - Шпорта О.В.;

за участю представників:
Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) - Друцька О.Г.,
Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Віта» - не з`явився, 
Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» - Ракова Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

на постанову Північного апеляційного господарського суду 
від 12.01.2022
(головуючий - Андрієнко В.В., судді Буравльов С.І., Шапран В.В.)
та рішення Господарського суду міста Києва 
від 18.05.2021
(суддя - Джарти В.В.)
у справі № 910/277/21

за позовом Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)
до 1) Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Віта»;
     2) Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» 
про розірвання інвестиційного договору №19 від 30.12.1998,

В С Т А Н О В И В:

у січні 2021 року Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до ПрАТ «Авіакомпанія «Віта» та КП «Київжитлоспецексплуатація» про розірвання інвестиційного договору № 19 від 30.12.1998.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням ПрАТ «Авіакомпанія «Віта» умов інвестиційного договору.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.05.2021, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2022, у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди виходили з того, що ПрАТ «Авіакомпанія «Віта» вчиняло дії, направлені на виконання умов інвестиційного договору, що підтверджується матеріалами справи та не спростовано позивачем.

Крім того, суди вказали на недоведеність наявності істотного порушення умов інвестиційного договору ПрАТ «Авіакомпанія «Віта». Позивачем при зверненні до суду було неправильно обрано спосіб захисту, оскільки розірвання в судовому порядку інвестиційного договору не призведене до поновлення права власності Департаменту комунальної власності м. Києва на спірний нежилий будинок загальною площею 243,1 кв.м, розташований на вул. Гоголівській, 32, літ «В».

У лютому 2022 року Департамент комунальної власності м. Києва подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати вказані рішення і прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Підставами для скасування судових рішень відповідач-1 зазначає неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судами першої та апеляційної інстанцій. Стверджує, що висновок Верховного Суду щодо питання застосування норм права, а саме ст. ст. 16 та 651 Цивільного кодексу України, в питанні розірвання інвестиційного договору відсутній.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача та відповідача-2, перевіривши наявність зазначеної у касаційній скарзі підстави касаційного оскарження судових рішень (п. 3  ч. 2 ст. 287 ГПК України), дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи і перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно задовольнити частково з таких підстав.

Як встановлено господарськими судами, розпорядженням Київської міської державної адміністрації № 2375 від 07.12.1998 «Про залучення інвестора до реконструкції нежилого будинку № 32 літ. «В» на вул. Гоголівській» залучено до реконструкції нежилого будинку № 32 літ. «В» по вул. Гоголівській під жилий будинок ЗАТ «Авіакомпанія «Віта» з передачею йому у власність зазначеного будинку загальною площею 243,1 кв.м.

На виконання зазначеного розпорядження 30.12.1998 між Головним управлінням майном Київської міської державної адміністрації, правонаступником якого є Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (учасник-1), Державним комунальним підприємством «Київжитлоспецексплуатація», правонаступником якого є КП «Київжитлоспецексплуатація» (учасник-2) та ЗАТ «Авіакомпанія «Віта» (інвестор) укладено інвестиційний договір № 19.

Відповідно до п. 1.1 інвестиційного договору його укладено з метою досягнення соціального ефекту та спрямування інвестицій на реконструкцію та відновлення нежилого будинку № 32 літ. «В» по вул. Гоголівській під жилий будинок, для чого інвестор отримує будинок у власність. Інвестор виконав умови міської конкурсної комісії щодо залучення інвесторів до реконструкції будинку, а саме: сплатив Головному управлінню житлового забезпечення міської державної адміністрації компенсацію за відселення мешканців, які раніше проживали в будинку в сумі 1500,27 грн; передав 4 квартири загальною площею 194.7 кв.м; сплатив Головному управлінню майном міста залишкову балансову вартість за будинок по вул. Гоголівська, 32 «В» у Шевченківському районі міста Києва в розмірі 41048,41 грн; сплатив ДКО «Київміськгідрошляхміст» благодійний внесок на реконструкцію вул. Хрещатик - 20 000,00 грн.

Згідно з п. 2.2.4 інвестиційного договору інвестор зобов`язаний замовити і отримати в міських спеціалізованих експлуатаційних службах технічні умови для розробки проектно-кошторисної документації на реконструкцію будинку.

Пунктами 2.2.5 та 2.2.6 інвестиційного договору передбачено, що інвестор зобов`язується розробити, погодити з учасником-2 і затвердити в установленому порядку проектно-кошторисну документацію в термін до 01.07.1999. Отримати в Держархбудконтролі дозвіл на початок реконструкції зазначеного будинку з 01.07.1999 та завершити її згідно з термінами, передбаченими проектом організації будівництва.

Пунктом 2.2.13 інвестиційного договору визначено, що при невиконанні обов`язків, передбачених цим договором щодо термінів реконструкції будинку № 32 літера «В» по вул. Гоголівській інвестор зобов`язується в місячний термін після закінчення термінів, передбачених пунктами 2.2.5 та 2.2.6, повернути будинок до міської комунальної власності.

Згідно з п. п. 2.3.1, 2.3.2 інвестиційного договору учасник-1, учасник-2 зобов`язані передати будинок № 32 літ «В» по вул. Гоголівській інвестору у власність згідно з розпорядженням міської держадміністрації від 03.11.1997 № 1769 за актом одночасно з підписанням цього договору. Здійснювати контроль за термінами виконання реконструкції об`єкта і при їх порушенні вживати до інвестора відповідних заходів згідно з ст. 20 Закону України «Про інвестиційну діяльність» та цим договором.

Відповідно до п. 3.1 інвестиційного договору учасник-1, учасник-2 здійснюють гарантії відповідно до ст. 18 Закону України «Про інвестиційну діяльність».

У пункті 4.2 інвестиційного договору сторонами погоджено, що при невиконанні умов договору з боку інвестора учасник-1 та учасник-2 можуть в односторонньому порядку розірвати цей договір відповідно до пункту 5.2 розділу 5 цього договору.

Пунктом 5.2 зазначено, що при невиконанні інвестором у повному обсязі в установлені терміни пунктів 2.2.5 - 2.2.13 учасник-2 за місяць попереджує про наміри розриву договору.

Відповідно до п. 6.1 інвестиційного договору останній діє до моменту введення будинку в експлуатацію та підписання акта приймальної комісії.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 22.12.1998 між сторонами інвестиційного договору підписано акт прийому-передачі нежилого будинку № 32 літера «В» на вул. Гоголівській з комунальної власності міста у власність ЗАТ «Авіакомпанія «Віта».

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 17.08.2001 №1736 «Про внесення змін та доповнень до розпоряджень Київської міської державної адміністрації» внесено зміни до розпорядження Київської міської державної адміністрації від 07.12.1998 № 2375 «Про залучення інвестора до реконструкції нежилого будинку № 32 літера «В» на вул. Гоголівській» а саме: у підпунктах 2.1 та 2.2 пункту 2 цифри « 01.09.99» змінено цифрами « 01.03.2002».

05 травня 1999 року Головним управлінням майном Київської міської державної адміністрації видано ЗАТ «Авіакомпанія «Віта» свідоцтво про право колективної власності на нежилий будинок загальною площею 243,1 кв.м, який розташований по вул. Гоголівській, 32 літ «В».

КП «Київжитлоспецексплуатація» листом № 062/15/1/07-3438 від 02.09.2020 повідомило Департамент комунальної власності м. Києва про те, що проектно-кошторисна документація на будівництво житлового будинку підприємством не розглядалась і не погоджувалась, що свідчить про порушення термінів надання на розгляд зазначеної документації та невиконання умов інвестиційного договору.

Листами № 062/09/11-5734 від 10.09.2020 та № 062/15/1/07-3604 від 15.09.2020 Департамент комунальної власності м. Києва та КП «Київжитлоспецексплуатація» повідомили ЗАТ «Авіакомпанія «Віта» про наміри розірвання інвестиційного договору у зв`язку з невиконанням його умов.

Перевіряючи правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм права при вирішенні спору Верховний Суд виходить з такого.

За змістом Закону України "Про інвестиційну діяльність" (у редакції, чинній час укладення спірного договору), що визначає загальні правові, економічні та соціальні умови інвестиційної діяльності на території України, інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об`єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток (доход) або досягається соціальний ефект. Об`єктами інвестиційної діяльності може бути будь-яке майно.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про інвестиційну діяльність" всі суб`єкти інвестиційної діяльності незалежно від форм власності та господарювання мають рівні права щодо здійснення інвестиційної діяльності, якщо інше не передбачено законодавчими актами України. За рішенням інвестора права володіння, користування і розпорядження інвестиціями, а також результатами їх здійснення можуть бути передані іншим громадянам та юридичним особам у порядку, установленому законом. Взаємовідносини при такій передачі прав регулюються ними самостійно на основі договорів. Інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об`єктами та результатами інвестицій, включаючи реінвестиції та торговельні операції на території України, відповідно до законодавчих актів України.

Основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб`єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода). Укладення договорів, вибір партнерів, визначення зобов`язань, будь-яких інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України, є виключною компетенцією суб`єктів інвестиційної діяльності (стаття 9 Закону України "Про інвестиційну діяльність").

При недодержанні договірних зобов`язань суб`єкти інвестиційної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, передбачену законодавством України і укладеними договорами (стаття 20 Закону України "Про інвестиційну діяльність").

Інвестиційний договір, як окремий вид цивільно-правових договорів може містити положення різних видів цивільно-правових договорів залежно від предмету та цілей інвестування (договору про спільну діяльність, капітального будівництва, кредитування, купівлі-продажу, довірчого управління майном) (висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.01.2019 у справі № 916/4644/15, пункти 7.10 - 7.13).

Дослідивши зміст інвестиційного договору та враховуючи те, що він передбачає реконструкцію та відновлення нежилого будинку № 32 літ. «В» по вул. Гоголівській у м. Києві під жилий будинок, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що спірний правочин за своєю правовою природою є змішаним та містить елементи різних договорів, зокрема, і підряду, тому відповідно до норм статті 628 Цивільного кодексу України до правовідносин, що склались між сторонами, застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. 

Згідно з статтею 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Для виконання окремих видів робіт, установлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов`язаний одержати спеціальний дозвіл. До окремих видів договорів підряду, установлених параграфами 2-4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не установлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.

Відповідно до статті 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у установлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не установлено законом.

Згідно з ч. 1 ст. 846 ЦК України строки виконання робіт або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

За наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків (ч. 2 ст. 852 ЦК України).

Порушенням зобов`язання на підставі ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

За загальним правилом, визначеним у частині 1 статті 651 Цивільного кодексу України, розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. 

Проте, відповідно до частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. 

Істотним вважається таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Оцінка істотності порушення договору здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені законом. 

Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. У такому випадку вина сторони, що припустилася порушення договору, (як суб`єктивний чинник) не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України. 

Надаючи оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір. Проте йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. Тобто суди повинні встановити, чи є насправді істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог у цій справі, суди попередніх інстанцій виходили з того, що ними встановлено сплату відповідачем-1 Головному управлінню житлового забезпечення міської державної адміністрації компенсації за відселення мешканців, які раніше проживали в будинку в сумі 1500,27 грн, а також сплату відповідачем-1 Головному управлінню майном міста залишкової балансової вартості будинку по вул. Гоголівська, 32-В у Шевченківському районі міста Києва в розмірі 41048,41 грн.

22.12.1998 між сторонами інвестиційного договору підписано акт прийому-передачі нежилого будинку № 32 літера "В" по вул. Гоголівській з комунальної власності міста у власність ПрАТ «Авіакомпанія «Віта». 05.05.1999 Головним управлінням майном Київської міської державної адміністрації видано ПрАТ «Авіакомпанія «Віта» свідоцтво про право колективної власності на нежилий будинок загальною площею 243,1 кв.м, який розташований на вул. Гоголівській, 32, літ "В".

ПрАТ «Авіакомпанія «Віта» розроблено архітектурно-планувальне завдання на проектування житлового будинку по вул. Гоголівська, 32, літ "В" у Шевченківському районі міста, затверджене Головним архітектором м. Києва 30.03.2001 № 000601011131.

На підставі рішення Київської міської ради №480/640 від 29.05.2003 земельна ділянка по вул. Гоголівська, 32, літ "В" у Шевченківському районі міста Києва площею 0,22 га передана ПрАТ «Авіакомпанія «Віта» в довгострокову оренду строком на 25 років згідно з договором оренди земельної ділянки, зареєстрованим Головним управлінням земельних ресурсів КМР (КМДА) за № 91-6-00209 від 26.01.2004.

ПрАТ «Авіакомпанія «Віта» у 2005 році розроблений проект будівництва "Житлового будинку по вул. Гоголівська, 32-В у Шевченківському районі міста Києва", отримані нові містобудівні умови та обмеження 28.02.2013 № 2403/0/12/009-13, розроблено та погоджено 12.02.2013 історико-містобудівне обґрунтування будівництва житлового будинку по вул. Гоголівська, 32- В у Шевченківському районі міста Києва, зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт № КВ.083131420028 від 22.05.2013, погоджено проектно-кошторисну документацію, отримано позитивний експертний висновок та дозвіл на виконання будівельних робіт № ІУ113192280670 від 16.08.2019.

Розпорядження Київської міської державної адміністрації, яке стало підставою для укладення інвестиційного договору з передачею інвестору (ПрАТ «Авіакомпанія «Віта») у власність нежилого будинку загальною площею 243,1 кв.м, який розташований на вул. Гоголівській, 32 літ "В", є чинним.

Судами також враховано, що отриманий ПрАТ «Авіакомпанія «Віта» дозвіл на виконання будівельних робіт № ІУ113192280670 від 16.08.2019 у подальшому скасований та правомірність скасування відповідного дозволу оскаржується ПрАТ «Авіакомпанія «Віта» в адміністративному суді.

На думку господарських судів попередніх інстанцій, вищевказані обставини свідчать про вчинення ПрАТ «Авіакомпанія «Віта» дій, направлених на виконання умов інвестиційного договору та недоведеність істотного порушення ПрАТ «Авіакомпанія «Віта» інвестиційного договору. 

Проте, Верховний Суд вважає висновки господарських судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення позову у цій справі передчасними та такими, що зроблені без повної оцінки зібраних у справі доказів з огляду на таке.

Судами встановлено, що відповідачем-1 вчинялися дії щодо виконання умов інвестиційного договору, зокрема, щодо отримання дозволу на виконання будівельних робіт та виготовлення проектної документації.

Проте, поза увагою судів залишилось те, що за визначенням, наведеним у п. 2 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 466, будівельні роботи - роботи з нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту.

Відповідно до п. 3.11 ДБН - 2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» нове будівництво - будівництво будинків, будівель споруд, їх комплексів, що здійснюється з метою створення об`єктів виробничого і невиробничого призначення, а також лінійних об`єктів інженерно транспортної інфраструктури, в тому числі добудова зупинених об`єктів незавершеного будівництва.  

Згідно п. 3.21 ДБН - 2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» реконструкція - перебудова введеного в експлуатацію в установленому законом порядку об`єкту будівництва, що передбачає зміну його геометричних розмірів та/або функціонального призначення, внаслідок чого відбудеться зміна основних техніко-економічних показників. Реконструкція передбачає повне або часткове збереження елементів несучих і огороджувальних конструкцій та призупинення на час виконання робіт експлуатації об`єкта в цілому або його частини (за умови їх автономності). 

Положення п. 1.1 інвестиційного договору, передбачають, що його укладено з метою досягнення соціального ефекту та спрямування інвестицій на реконструкцію та відновлення нежилого будинку на вул. Гоголівський 32, літера «В» під жилий будинок, для чого інвестор отримає будинок у власність.

Надані до суду відповідачем декларація про початок виконання будівельних робіт № КВ.083131420028 від 22.05.2013, експертний звіт ТОВ  «Укрбудекспертиза» від 18.07.2019 № 3-157-19-ЕП/КО щодо розгляду проектної документації за проектом «Будівництва житлового будинку на вул. Гоголівська, 32-В у Шевченківському районі м. Києва», дозвіл на виконання будівельних робіт № ІУ113192280670 від 16.08.2019 свідчить про те, що ПрАТ «Авіакомпанія «Віта» виготовлена проектна документація та отримано дозвіл на виконання нового будівництва, про що безпосередньо вказано у наведених документах, а не на реконструкцію. 

Пункт 2.2.5 інвестиційного договору передбачає, що інвестор (ПрАТ «Авіакомпанія «Віта») зобов`язується розробити, погодити з учасником-2 (КП «Київжитлоспецексплуатація») і затвердити в установленому порядку проектно-кошторисну документацію в термін до 01.07.1999. 

Доказів виготовлення на замовлення ПрАТ «Авіакомпанія «Віта» проектної документації на реконструкцію та відновлення нежилого будинку на вул. Гоголівський 32, літера В під жилий будинок, її затвердження в термін до 01.07.1999 суду надано не було. 

Проект житлового будинку по вул. Гоголівська, 32-В у Шевченківському районі м. Києва, виготовлений ТОВ АСК «Жежерін» на замовлення ПрАТ «Авіакомпанія «Віта», був підготовлений тільки у 2005 році. 

Експертний звіт ТОВ  «Укрбудекспертиза» щодо розгляду проектної документації виготовленої ПП «АБ «Ю. Бородкін» за проектом «Будівництва житлового будинку на вул. Гоголівська, 32-В у Шевченківському районі м. Києва» був отриманий тільки у 2019 році. 

Доказів погодження КП «Київжитлоспецексплуатація» вказаних проектів будівництва суду також надано не було. 

Пункт 2.2.6 інвестиційного договору визначав обов`язок ПрАТ «Авіакомпанія «Віта» як інвестора отримати в Держархбудконтролі дозвіл на початок реконструкції зазначеного будинку з 01.07.1999 та завершити її згідно з термінами, передбаченими проектом організації будівництва.

Декларація ПрАТ «Авіакомпанія «Віта»  про початок виконання будівельних робіт № КВ.083131420028  була зареєстрована в Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві 22.05.2013, дозвіл на виконання будівельних робіт № ІУ113192280670 отримано 16.08.2019, з суттєвим порушенням строків встановлених пунктом 2.2.6 інвестиційного договору.

Щодо строків будівельних робіт з реконструкції об`єкту інвестування слід зазначити, що інвестиційним договором дійсно не передбачено чіткий строк їх завершення.

Проте частиною 2 статті 846 ЦК України передбачено, що якщо у договорі підряду (елементи якого містяться у інвестиційному договорі) не установлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

З огляду на відсутність в інвестиційному договорі конкретних строків виконання відповідачем-1 своїх зобов`язань з виконання будівельних робіт щодо реконструкції нежитлового будинку по вул. Гоголівська, 32, літ. «В» у Шевченківському районі м. Києва у житловий, господарські суди мали надати оцінку обставинам виконання ПрАТ «Авіакомпанія «Віта» своїх зобов`язань з врахуванням положень ч. 2 ст. 846 ЦК України, оскільки, за таких обставин відповідач-1 повинен був виконати зазначене зобов`язання у розумні строки.

Поняття «розумний строк» є оціночним, тобто таким, що визначається у кожному конкретному випадку з огляду на сукупність усіх обставин, він залежить від багатьох факторів та не повинен перевищувати меж необхідності.

Початок виконання будівельних робіт у інвестиційному договорі пов`язується з моментом отримання відповідачем-1 дозволу на початок реконструкції зазначеного будинку (з 01.07.1999), а тому строк реалізації інвестиційного договору, з врахуванням кінцевої його мети - реконструкції та відновлення нежилого будинку № 32 літ. «В» по вул. Гоголівській у м Києві під жилий будинок, складає понад  20 років, який визнати розумним неможливо.

Окрім того, відмовляючи в задоволенні позову у цій справі, суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту його прав, оскільки розірвання інвестиційного договору в судовому порядку не призведе до поновлення права власності Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на спірний нежитловий будинок. 

Верховний Суд вважає зазначені висновки судів попередніх інстанцій помилковими, оскільки спірна будівля не належала на праві власності позивачу та позовні вимоги не обґрунтовані необхідністю повернення відповідачем-1 будівлі позивачу.  

Вищевикладене в сукупності свідчить про неналежне дослідження господарськими судами обставин та дійсних підстав звернення Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до господарського суду в межах цієї справи. Відповідно, відмовляючи в задоволенні позову, суди не надали належної правової оцінки доводами позивача щодо строків виконання ПрАТ «Авіакомпанія «Віта» взятих на себе зобов`язань, здійснення ПрАТ «Авіакомпанія «Віта» дій щодо розробки проектної документації, отримання дозволів на нове будівництво, а не реконструкцію існуючої будівлі.

Зробивши висновок про відсутність істотного порушення ПрАТ «Авіакомпанія «Віта» умов інвестиційного договору № 19 від 30.12.1998 суди не дослідили повний обсяг прав та обов`язків учасників справи, не врахували положення ч. 2 ст. 846 ЦК України при оцінці обставин строків виконання ПрАТ «Авіакомпанія «Віта» взятих на себе зобов`язань.

Верховний Суд вважає, що з метою повного та всебічного дослідження всіх обставин справи, керуючись принципом верховенства права, місцевий господарський суд та апеляційний суд в межах власних процесуальних повноважень мали можливість вжити заходів щодо встановлення прав та обов`язків учасників справи, дійсних обставин та мети звернення Департаменту комунальної власності м. Києва до суду.

Не вчинивши вказаних дій, суди припустилися неповного з`ясування обставин, що мають значення для розгляду справи.    

Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне та обґрунтоване рішення у справі неможливо.

Згідно з положеннями ст. 236 ГПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Від повноти встановлення відповідних обставин справи та правильної оцінки доказів залежить обґрунтованість висновків суду при ухвалені судом рішення по суті спору. Судові рішення у цій справі наведеним вимогам не відповідають.

За таких обставин висновки господарських судів про відмову в задоволенні позову є передчасними. Таким чином, доводи касаційної скарги позивача про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права визнаються судом касаційної інстанції обґрунтованими.

Відповідно до вимог частини 1 та 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Порушення попередніми судовими інстанціями норм процесуального права унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення цієї справи, такі недоліки не можуть бути усунуті Верховним Судом самостійно в силу меж розгляду справи судом касаційної інстанції. Верховний Суд позбавлений можливості самостійно встановити обставини справи, що перешкоджає прийняттю законного рішення у справі, тому постановлені рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції. 

Під час нового розгляду справи, господарському суду слід взяти до уваги викладене у цій постанові, вжити всі передбачені законом заходи для всебічного, повного і об`єктивного встановлення обставин справи, перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, зокрема, перевірити повний обсяг прав та обов`язків учасників справи, зокрема, обставини і строки виконання ПрАТ «Авіакомпанія «Віта» взятих на себе зобов`язань як інвестором реконструкції та відновлення нежилого будинку № 32 літера «В» по вул. Гоголівській у м. Києві, їх розумність, з врахуванням встановленого дослідити обґрунтованість заявлених позивачем вимог та в залежності від встановленого і відповідно до вимог чинного законодавства вирішити спір з належним обґрунтуванням мотивів та підстав такого вирішення у судовому рішенні.

Відповідно до вимог п. 14 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, суд касаційної інстанції не здійснює розподіл судових витрат.

Керуючись ст. ст. 300, 301, 308, 310, 314, 315, 316, 317 ГПК України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

1.          Касаційну скаргу Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) задовольнити частково.

2.          Постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2022 та рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2021 у справі № 910/277/21 скасувати.

3.          Справу № 910/277/21 передати на новий розгляд до Господарського суду міста Києва. 

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                      О. А. Кролевець 

Судді                                                                                                  С. В. Бакуліна

Л. В. Стратієнко