ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

27 жовтня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 932/13599/20 (2-а/200/110/21)	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Ясенової Т.І. (доповідач),
                               суддів:  Суховарова А.В., Бишевської Н.А.,     
розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 лютого 2021 року (суддя Кудрявцева Т.О.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, третя особа – спеціаліст 1 категорії – інспектор з паркування відділу контролю за паркуванням Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Кірілова Вікторія Олександрівна про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

                                                        ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, у якому просив скасувати постанову серії ІД №00252335 від 25.11.2020 року, винесену Спеціалістом-інспектором з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Кіріловою Вікторією Олександрівною, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн., а провадження у справі закрити.
Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 лютого 2021 року позов задоволено. Скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення РАП № 280318216 від 25 листопада 2020 року про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП. Провадження у справі про адміністративне правопорушення про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП закрито. Стягнуто сплачений судовий збір у розмірі 454 гривень 00 коп. на користь ОСОБА_1 , за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Департаменту патрульної поліції, код ЄДРПОУ 40108646.
Не погодившись з вищевказаним судовим рішенням, Інспекція з питань контролю за паркуванням Дніпровскої міської ради звернулась до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права в частині неповідомлення інспекцію про розгляд справи, а саме судом не направлено відповідачу ухвалу про відкриття провадження у справі разом із позовною заявою та додатками.
При цьому, зауважено, що висновок суду щодо недоведеності вчинення позивачем адміністративного правопорушення є незмістовним, оскільки відповідач не був повідомлений судом про розгляд справи у встановленому порядку, відповідно інспекція була позбавлена можливості надати відзив на позовну заяву та докази на підтвердження свої правової позиції. Вказане свідчить про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду. 
Щодо суті правопорушення вказано, що фотофіксацією підтверджується порушення позивачем вимог ч. 3 ст. 122  КУпАП, а саме зафіксовано розташуванням транспортного засобу на відстані менш ніж 10 метрів від пішохідного переходу тривалість до 5 хвилин. Вважає, що рішення суду має бути скасованим та у задоволені позову відмовлено.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення серії РАП № 280318216 до повідомлення серії ІД № 00252335 від 25.11.2020 року, 09 листопада 2020 року о 09:19 год транспортирним засобом ОСОБА_1 FORD KUGA, р.н НОМЕР_1 здійснено зупинку, стоянку, що створює перешкоду дорожньому руху або загрозу руху в районі будинку, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, пл. Героїв Майдану, 1, чим порушено вимогу підпункту г) пункту 15.9 розділу 15 Правил Дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306, в частини заборони зупинки транспортного засобу ближче 10 м від пішохідних переходів з обох боків, не у випадку надання переваги у русі, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП.
Постановою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн.
Спірним питанням у справі є правомірність прийняття вищевказаної постанови та накладення на позивача адміністративного стягнення.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку, що відповідачем не доведено порушення позивачем ПДР.
Надаючи оцінку спірним відносинам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права.
Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності регулюються ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України).
Відповідно до ч. 1 ст. 268 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-1, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.
Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду (ч. 2 ст. 268 КАС України).
Як свідчать матеріали справи ухвалою суду першої інстанції від 08.12.2020 року відкрито провадження у цій справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідно до супровідного листа від 08.12.2020 ухвалу направлено на поштові адреси сторін. 
Докази щодо отримання зазначеного відправлення сторонами в матеріалах справи відсутні.
Відтак, докази щодо дотримання судом першої інстанції передбаченого статтею 268 КАС України порядку повідомлення відповідача та третьої особи про подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи, в матеріалах справи відсутні.
Відповідно до ст. 44 КАС України учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки (ч. 1). 
Учасники справи мають право, зокрема:
1) ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень;
2) подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам;
3) подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.
У зв`язку із неповідомлення сторони про відкриття провадження у справі та ненадіслання копії позовної заяви, сторони були позбавлені можливості реалізувати свої процесуальні права, зокрема, право на подання відзиву на позовну заяву та відповідних доказів.
Відтак, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права в частині повідомлення сторони по справі (відповідача та третьої особи) про відкриття провадження та призначення даної справи до розгляду та порушення вимог ст. 44 КАС України.
За приписами пункту 3 частини 3 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Зважаючи на те, що апеляційна скарга обґрунтована наведеним вище порушенням норм процесуального права, оскаржене рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.
Крім того, суд першої інстанції стягнув на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань інспекції, сплачений за подання позовної заяви судовий збір, однак, в матеріалах справи відсутні докази сплати судового збору, між іншим позивач просив звільнити від його сплати, надавши посвідчення особи з інвалідністю.
Отже, суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про необхідність розподілу судових витрат, оскільки такі не є понесеними позивачем, що є також порушенням норм процесуального права.  
Щодо суті спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції зазначає наступне. 
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що позивача притягнуто до відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 122 КУпАП за правопорушення п. 15.9 «г» Правил дорожнього руху України (далі ПДР України).
Відповідно до підпункту г) пункту 15.9 розділу 15 Правил Дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306 зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.
Частиною 3 статті 122 КУпАП передбачено відповідальність у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.
Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
В розумінні статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України   доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом  такими засобами:   письмовими, речовими і електронними доказами, висновків експертів.
Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.
Згідно статті 74 КАС України докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Крім того, згідно частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ч. 4 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Разом із апеляційною скаргою відповідачем надано фотоматеріали, які суд апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити, з огляду на положення ч. 4 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України та встановлені вище порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині неповідомлення відповідача про оскарження спірної постанови у судовому порядку та розгляд справи.
З фотофіксації правопорушення слідує, що на них зображений транспортний засіб позивача та рулетка, відмітки на якій неможливо розглянути, метрична шкала виміру на рулетці не є чіткою, отже надані відповідачем фотознімки не підтверджують беззаперечно порушення позивачем встановленої допустимої відстані від пішохідного переходу ближче10 метрів.
При цьому в контексті спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції вважає необхідним зазначити, що відповідно до частини 3   статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відтак, відповідачем та третьою особою не надано належних та беззаперечних доказів скоєння позивачем інкримінованого йому правопорушення підпункту г) пункту 15.9 розділу 15 Правил Дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306
Також не надано доказів того, що зупинка транспортного засобу у місці, зображеному на фото, потягла за собою створення перешкоди дорожньому руху або загрози дорожньому руху, хоча ця обставина є кваліфікуючою ознакою правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП).
Враховуючи, що обов`язок доказування в даних справах покладається на відповідача, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо недоведеності відповідачем під час судового розгляду справи правомірності прийнятого ним рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Таким чином, оскільки вина позивача не доведена відповідачем належними та допустимими доказами, оскаржувана постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконною та підлягає скасуванню.
Згідно з ч. 3 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення ,з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
В позовній заяві позивачем заявлено вимогу про скасування постанови серії ІД № 00252335 від 25.11.2020 року, однак, з матеріалів справи слідує, що фактично позивач оскаржує постанову серії РАП № 280318216 до повідомлення серії ІД № 00252335 від 25.11.2020 року, що на думку суду є формальною опискою позивача.
Відтак саме постанова серії РАП № 280318216, винесена спеціалістом-інспектором з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Кіріловою Вікторією Олександрівною, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП та накладення на ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн. підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.
Відповідно до вимог частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Однак, вказаним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 317 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Оскільки, як встановлено судом апеляційної інстанції, судом першої інстанції при розгляді справи порушені норми процесуального права та заявник апеляційної скарги обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України є безумовною підставою для скасування рішення суду першої інстанції із прийняттям нового судового рішення.
Керуючись статтями 250, 272, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –
                                                   
                                                  ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради задовольнити частково.
Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 лютого 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, третя особа – спеціаліст 1 категорії – інспектор з паркування відділу контролю за паркуванням Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Кірілова Вікторія Олександрівна про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову серії РАП № 280318216 від 25.11.2020 року, винесену спеціалістом-інспектором з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Кіріловою Вікторією Олександрівною, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП та накладення на ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн., провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та за приписами частини 3 статті 272 КАС України   є остаточною і оскарженню не підлягає.
   
Головуючий - суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська