ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
іменем України

18 жовтня 2022 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/958/20
Головуючий у першій інстанції – Карапута Л.В.
Апеляційне провадження № 22-з/4823/48/22

Чернігівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої-судді: Шитченко Н.В.,
суддів: Висоцької Н.В., Мамонової О.Є., 
із секретарем: Зіньковець О.О.,
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідачі: Офіс Генерального прокурора, Державна казначейська служба України,
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою представника позивача – адвоката Подосінова Андрія Олександровича про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 січня 2021 року у справі за позовними вимогами ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Державної казначейської служби України про відшкодування суми, сплаченої в межах кримінального провадження, у зв`язку з наданням юридичної допомоги,

                                      У С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Офісу Генерального прокурора, ДКСУ, в якому, зменшивши позовні вимоги, просив стягнути з Державного бюджету України шляхом безспірного списання ДКСУ з єдиного казначейського рахунку на його користь 1 310 093,90 грн у рахунок відшкодування шкоди у вигляді втраченого заробітку; 224 150,02 грн компенсації втрати частини заробітної плати; 1 688,49 грн у відшкодування судових та інших витрат у справі; 675 230 грн витрат за надану юридичну допомогу та 750 000 грн моральної шкоди, а всього на загальну суму 2 961 162,41 грн.  
Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 січня 2021 року позов ОСОБА_1 до Офісу генерального прокурора, ДКСУ про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями і рішеннями органів досудового слідства, прокуратури і суду, задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди у вигляді втраченого заробітку 1 310 093,90 грн, компенсацію втрати частини заробітної плати в сумі 224 150,02 грн та 348 000 грн моральної шкоди, а всього на загальну суму 1 882 243,92 грн шляхом безспірного списання коштів ДКСУ з єдиного казначейського рахунку. У задоволенні позову в іншій частині – відмовлено.
Додатковим рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 лютого 2021 року частково задоволено заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення у справі та стягнуто з Офісу генерального прокурора на користь ОСОБА_1 30 984,84 грн витрат на професійну правничу допомогу.    
Постановою Чернігівського апеляційного суду від 01 липня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 січня 2021 року в частині визначення розміру відшкодування моральної шкоди, який підлягає стягненню з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 шляхом безспірного списання коштів ДКСУ з єдиного казначейського рахунку, змінено шляхом збільшення розміру відшкодування моральної шкоди з 348 000 грн до 750 000 грн.
Змінено розмір зазначеної у абз. 2 резолютивної частини рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 січня 2021 року загальної суми відшкодування, який підлягає стягненню з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 шляхом безспірного списання коштів ДКСУ з єдиного казначейського рахунку, збільшено розмір загальної суми відшкодування з 1 882 243,92 грн до 2 284 243,92 грн.
Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 січня 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування сплаченої суми у зв`язку з наданням юридичної допомоги скасовано та частково задоволено позовні вимоги у вказаній частині. Стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача у відшкодування сплаченої суми у зв`язку з наданням юридичної допомоги 50 000 грн шляхом безспірного списання коштів ДКСУ з єдиного казначейського рахунку.
В іншій оскаржуваній частині рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 січня 2021 року залишено без змін.
Додатковою постановою Чернігівського апеляційного суду від 27 вересня 2021 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача шляхом безспірного списання коштів ДКСУ з єдиного казначейського рахунку 15 000 грн в рахунок відшкодування понесених судових витрат за надання професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції та 254,40 грн в рахунок відшкодування витрат, пов`язаних з оплатою поштових послуг.    
Відмовлено у задоволенні вимог заяви ОСОБА_1 в частині збільшення витрат на професійну правничу допомогу адвоката в суді першої інстанції на 6 853,50 грн (з 30 984,84 грн до 37 838,34 грн), визначених додатковим рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 лютого 2021 року.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 червня 2022 року касаційні скарги ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 січня 2021 року, постанову Чернігівського апеляційного суду від 01 липня 2021 року та додаткову постанову Чернігівського апеляційного суду від 27 вересня 2021 року задоволено частково. Касаційні скарги Офісу Генерального прокурора на постанову Чернігівського апеляційного суду від 01 липня 2021 року та додаткову постанову Чернігівського апеляційного суду від 27 вересня 2021 року задоволено частково.
Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 січня 2021 року (в незміненій частині) та постанову Чернігівського апеляційного суду від 01 липня 2021 року в частині вирішення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди залишено без змін.
Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 січня 2021 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 01 липня 2021 року в частині вирішення вимог щодо відшкодування витрат на проведення психологічної експертизи та експертизи відеофайлів залишено без змін.
Постанову Чернігівського апеляційного суду від 01 липня 2021 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування суми, сплаченої в межах кримінального провадження у зв`язку з наданням юридичної допомоги, та в частині збільшення розміру загальної суми відшкодування скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Додаткову постанову Чернігівського апеляційного суду від 27 вересня 2021 року в частині стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 15 254,40 грн в рахунок відшкодування понесених судових витрат за надання професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції залишено без змін.
Додаткову постанову Чернігівського апеляційного суду від 27 вересня 2021 року в частині відмови змінити розподіл судових витрат, понесених в суді першої інстанції, скасовано. Справу в частині розподілу судових витрат, понесених у суді першої інстанції, направлено на новий розгляд до апеляційного суду.
Постановою Чернігівського апеляційного суду від 30 вересня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 січня 2021 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, ДКСУ про відшкодування суми, сплаченої в межах кримінального провадження, у зв`язку з наданням юридичної допомоги, скасовано. Позов ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, ДКСУ про відшкодування суми, сплаченої в межах кримінального провадження, у зв`язку з наданням юридичної допомоги, задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 240 000 грн у відшкодування суми, сплаченої в межах кримінального провадження, у зв`язку з наданням юридичної допомоги. Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова в частині визначеного розміру загальної суми відшкодування змінено, збільшено визначений розмір загальної суми відшкодування з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 з 1 882 243, 92 грн до 2 524 243, 92 грн.
Додаткове рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 лютого 2021 року змінено, збільшено стягнуту з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 суму витрат на професійну правничу допомогу з 30 984, 84 грн до 40 704,84 грн.   
07 жовтня 2022 року представник позивача – адвокат Подосінов А.О. звернувся до апеляційного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій просив стягнути з відповідачів на користь його довірителя витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 11 000 грн. 
У мотивування своєї заяви зазначав, що під час розгляду справи відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України повідомляв суд про те, що докази понесення витрат на правову допомогу будуть надані протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення у справі. Вважав, що оскільки апеляційним судом винесено постанову, якою частково задоволено вимогу про відшкодування суми, сплаченої в межах кримінального провадження, у зв`язку з наданням юридичної допомоги, до його компетенції належить вирішення питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції після її перегляду касаційним судом, які повністю підтверджені письмовими доказами.
Відповідачами заперечення з приводу заяви про ухвалення додаткового рішення у справі не подавалися.
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи заяви, апеляційний суд приходить до висновку, що заява представника позивача – адвоката Подосінова А.О. про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
За змістом п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. 
Відповідно до приписів ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. 
Статтею 141 ЦПК України визначено порядок розподілу витрат між сторонами. Так, у разі частково задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК). Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК).
Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
За правилами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Представництво інтересів позивача у суді апеляційної інстанції адвокат Подосінов А.О. здійснював на підставі договору про надання правової допомоги № 3/38/16 від 12 квітня 2016 року (т. 1 а.с. 210-212) та ордеру від 15 вересня 2020 року (т. 3 а.с. 107).   
Зі змісту договору про надання правової допомоги від 12 квітня 2016 року вбачається, що адвокат Подосінов А.О. зобов`язується здійснювати захист, представництво інтересів ОСОБА_1 та надавати йому інші види правової допомоги, що визначені цим договором, ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та іншим чинним законодавством, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати за цим договором (п. 1.1 договору).
Пунктом 4 договору встановлено розмір і порядок оплати гонорару, зокрема: за здійснену правову допомогу, що надаються виконавцем, клієнт сплачує виконавцю гонорар, розмір якого узгоджується сторонами та визначається в додатковій угоді до даного договору. Гонорар сплачується шляхом сплати грошових коштів виконавцю або шляхом перерахування коштів на поточний рахунок виконавця.
Відповідно до завдання (доручення) № 9, яке є додатком до договору про надання правової допомоги від 12 квітня 2016 року та укладене між АО «Артіль Адвокатів» в особі Подосінова А.О. та  ОСОБА_1 , клієнт повинен сплатити виконавцю гонорар за надання правової (правничої) допомоги клієнту за цим завданням (дорученням) у розмірі та порядку, що встановлені умовами договору та цього завдання, а саме: клієнт повинен сплатити виконавцю гонорар в сумі 11 000 грн без ПДВ у строки, визначені в акті про виконання цього завдання (доручення) (т. 6 а.с. 65-66).
Актом № 16 від 04 жовтня 2022 року про виконання завдання (доручення) № 9 визначено, що за домовленістю сторін за надання правової допомоги за завданням (дорученням) № 9 у частині фактично наданої правової допомоги клієнт зобов`язаний сплатити виконавцю кошти в сумі 11 000 грн без ПДВ в строк до 31 березня 2023 року. У разі відкриття касаційного провадження в частині оскарження постанови Чернігівського апеляційного суду від 30 вересня 2022 року у справі № 750/928/20 клієнт зобов`язаний сплатити виконавцю вказаний гонорар (11 000 грн) протягом 4 місяців після винесення остаточного рішення судом касаційної інстанції (т. 6 а.с. 67).
В описі робіт (надання послуг), виконаних адвокатом, необхідних для надання правничої допомоги ОСОБА_1 , від 04 жовтня 2022 року наявний перелік відповідних робіт, послуг, дій, здійснених адвокатом Подосіновим  А.О. у ході апеляційного розгляду справи, зокрема, складання та подання до суду клопотання про витребування судової справи, складання та подання до суду заяви про намір подати докази, підготовка та подання до суду письмових пояснень, підготовка та участь у судових засіданнях, складання заяви про ухвалення додаткового рішення у справі (т. 6 а.с. 64). 
Під час розгляду справи апеляційним судом адвокатом Подосіновим А.О. подано заяву про те, що докази понесених позивачем витрат на правову допомогу буде надано протягом 5 днів з дати ухвалення рішення у справі (т. 5 а.с. 241). Заяву про ухвалення додаткового рішення у справі представником направлено до суду поштою 04 жовтня  2022 року (т. 6 а.с. 71), тобто, у п`ятиденний строк після винесення апеляційним судом постанови від 30 вересня 2022 року. 
Під час апеляційного розгляду від відповідачів письмові заперечення про необґрунтованість заявленого розміру витрат на правничу допомогу не надходили.
Верховний Суд у своїй постанові від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19 наголосив на тому, що адвокат не повинен підтверджувати розмір гонорару, якщо гонорар встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі.
Проаналізувавши у повній мірі вищенаведені процесуальні норми та вивчивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення вимоги сторони позивача про відшкодування витрат на правову допомогу.
Вирішуючи питання щодо розміру судових витрат, які зобов`язався понести ОСОБА_1 на правничу допомогу, апеляційний суд виходить з того, що у поданій заяві про ухвалення додаткового рішення у справі адвокат Подосінов А.О. зазначив суму до стягнення на відшкодування понесених позивачем витрат на правничу допомогу в розмірі 11 000 грн (т. 6 а.с. 59-63). 
Постановою Чернігівського апеляційного суду від 30 вересня 2022 року позовна вимога ОСОБА_1 про відшкодування суми, сплаченої в межах кримінального провадження, у зв`язку з наданням юридичної допомоги, задоволена на 35,5 % (240 000 грн) від первісної заявленої в суді першої інстанції суми (675 230 грн).
Виходячи з наведеного вище, керуючись п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК та беручи до уваги наявність встановленого фіксованого розміру гонорару, факт отримання позивачем необхідних юридичних послуг, а також пропорційність відшкодування особі судових витрат відповідно до задоволених вимог, колегія суддів вважає за необхідне відшкодувати ОСОБА_1 3 905 грн понесених у подальшому витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, що становить 35,5 % від 11 000 грн.     
У своєму позові до Офісу Генерального прокурора та ДКСУ Дмитренко А.А. просив стягнути витрати на правову допомогу з Державного бюджету України шляхом безспірного списання ДКСУ з єдиного казначейського рахунку.
У постанові Верховного Суду від 14 квітня 2020 року у справі № 265/6121/18 зазначено, що держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду. Разом із тим, залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів ДКСУ чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган. 
Відповідно до ст. 2 ЦК України учасником спірних відносин у справі про відшкодування шкоди за рахунок держави є держава Україна, а тому вона має бути відповідачем. Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів з державного бюджету  є держава Україна як учасник цивільних відносин.
За змістом ч. 1 ст. 170 ЦК України держава набуває і здійснює права та обов`язки через органи державної влади у межах їх компетенції, встановленої законом.
Згідно з п. 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента від 13 квітня 2011 року № 460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є ДКСУ (Казначейство України), яка, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.
Порядок виконання судових рішень про стягнення коштів з державного органу визначений ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05 червня 2012 року, яким встановлено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. В межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень – за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. 
Таким чином, відповідачем у справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади, а кошти на відшкодування шкоди підлягають стягненню з Державного бюджету України. Відповідно немає необхідності зазначення у резолютивній частині рішення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватися, або номер чи вид рахунку, з якого має бути здійснено стягнення/списання, оскільки такі відомості не впливають  ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення та за своєю суттю є регламентацією способу і порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах , а не в резолютивній частині рішення (пункт 6.21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16 (провадження № 12-110гс18).  
Отже, витрати ОСОБА_1 на правову допомогу, надану у суді апеляційної інстанції адвокатом Подосіновим А.О., мають бути відшкодовані з Державного бюджету України.
Керуючись ст. 270, ст. 141, 367, 374, 381-384, 389, 390 ЦПК України, - 
  
                                    П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника позивача – адвоката Подосінова Андрія Олександровича про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 січня 2021 року у справі за позовними вимогами ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Державної казначейської служби України про відшкодування суми, сплаченої в межах кримінального провадження, у зв`язку з наданням юридичної допомоги, - задовольнити частково.
Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 3 905 (три тисячі дев`ятсот п`ять) грн витрат на професійну правничу допомогу, надану у суді апеляційної інстанції.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткової постанови складено 20 жовтня 2022 року.

Головуюча:                                                                      Н.В. Шитченко

         Судді:                                                                       Н.В.Висоцька

                                                                                          О.Є.Мамонова