У Х В А Л А

07 вересня 2022 року           
м. Київ                                                                      
Справа № 9901/462/21
Провадження № 11-101заі22
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача Желєзного І. В.,
суддів Британчука В.В., Власова Ю. Л., Григор`євої І. В., Гриціва М. І., Гудими Д. А.,                 Єленіної Ж. М., Золотнікова О. С., Катеринчук Л.Й., Крет Г. Р., Лобойка Л. М.,                    Пількова К. М., Прокопенка О.Б., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Сімоненко В. М., Ткача І. В.,                          Ткачука О. С.
перевіривши матеріали апеляційної скарги  ОСОБА_1 на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 грудня 2021 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення,
УСТАНОВИЛА:
У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом до Вищої ради правосуддя, у якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Вищої ради правосуддя № 3402/0/15-19 від 10 грудня 2019 року «Про зміну рішення Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 08 квітня 2019 року № 1067/2дп/15-19 про притягнення судді Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності».
Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15 листопада 2021 року у справі № 9901/462/21 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, викладених у її мотивувальній частині.
Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 грудня 2021 року позовну заяву повернуто позивачу.
Не погодившись із цією ухвалою, ОСОБА_1 23 серпня 2022 року подав апеляційну скаргу, яка надійшла до Великої Палати Верховного Суду 31 серпня 2022 року.
Відповідно до частини третьої статті 292 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) Велика Палата Верховного Суду переглядає в апеляційному порядку судові рішення Верховного Суду, ухвалені ним як судом першої інстанції.
Перевіряючи апеляційну скаргу на відповідність вимогам процесуального закону, суд дійшов висновку про залишення її без руху з огляду на таке.
Згідно з положеннями частин першої - третьої статті 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Частиною третьою статті 298 КАС України встановлено, що апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
Як убачається з матеріалів справи та відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, оскаржувану ухвалуВерховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду постановлено 21 грудня 2021 року (оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 23 грудня 2021 року), а апеляційну скаргу позивачподав 23 серпня 2022 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1  просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 грудня 2021 року про повернення позовної заяви у справі № 9901/462/21, посилаючись на те, щоз повним текстом оскаржуваної ухвали ознайомився лише 16 серпня2022 року. Зазначив, що поштове відправлення з оскаржуваною ухвалою не отримував, натомість підпис на рекомендованому повідомленні про його вручення № 0102932122224 у графі «Розписка про одержання» вчинено невідомою йому особою. Крім цього, у графі «Отримано особисто», яка, на його думку, підлягає заповненню працівником поштового відділення, міститься прізвище « ОСОБА_1 » без зазначення ініціалів, що також свідчить про відсутність підстави вважати, що саме ОСОБА_1 отримав зазначене поштове відправлення. Вказує, що систематично намагався дізнатися про стан розгляду його позовної заяви, однак на сайті «Судова влада України» до цього часу зазначена інформація, що справа не розглянута. Також просить врахувати, що з 18 жовтня 2021 року в Одеській області встановлено червоний рівень епідемічної небезпеки, який діяв до 07 грудня 2022 року, а з 24 лютого 2021 року в Україні введено воєнний стан, що унеможливило з'ясування стану розгляду справи безпосередньо в суді та за допомогою Єдиного державного реєстру судових рішень, який тривалий час не працював.
Велика Палата Верховного Суду звертає увагу скаржника на те, що одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов'язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження судового рішення, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.
Пропущений строк апеляційного оскарження може бути поновлений судом, якщо за результатами оцінки та перевірки наведених скаржником підстав пропуску такого строку суд дійде висновку про їх поважність.
При цьому, вирішуючи питання про поновлення строку апеляційного оскарження, суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у тісному взаємозв'язку з тривалістю пропущеного строку.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що дотримання строків оскарження судового рішення є однією з гарантій додержання в суспільних відносинах принципу правової визначеності як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся зі скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними(див. ухвали від 18 вересня 2020 року у справі № 11-119сап20 та від 22 лютого 2021 року у справі № 9901/42/20).
Також варто зауважити, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у           статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада                   1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (параграф 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», заяви № 17160/06 та № 35548/06; пункт 27 рішення від 20 травня 2010 року у справі «Пелевін проти України», заява № 24402/02).
Отже, згідно зпрактикою ЄСПЛ, застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду. І навпаки, безпідставне поновлення таких строків свідчить про порушення принципу правової визначеності.
Сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.
Надаючи оцінку наведеним скаржником доводам, необхідно, перш за все, звернути увагу на те, що позивач як особа, яка має відповідні професійні знання(перебуває на посаді судді), є обізнаним з правами та обов'язками учасників справи; діями суду після одержання позовної заяви, зокрема, правовою регламентацією процедури відкриття провадження у справі, порядком та строками, протягом яких судом ухвалюються рішення про повернення позовної заяви, відмову у відкритті та відкриття провадження у справі; строками на апеляційне оскарження ухвали суду та порядком їх обчислення.
Так, стаття 44 КАС України передбачає обов'язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти 6, 7 частини п'ятої цієї статті).
Згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.
Таким чином, учасники справи повинні вчасно, сумлінно, в належний спосіб використовувати всі наявні в них засоби та можливості, передбачені законодавством, з метою запобігання невиправданим зволіканням під час виконання своїх процесуальних обов`язків.
Частиною першою статті 131 КАС України передбачено, що учасники судового процесу зобов'язані під час провадження у справі повідомляти суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження), роботи, служби. У разі неповідомлення про зміну адреси повістка надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.
Згідно з пунктами 1, 3 частини шостої статті 251 КАС України днем вручення судового рішення є день вручення судового рішення під розписку та день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення. 
Як убачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 0102932122224, а саме ухвали Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 грудня 2021 року у справі № 9901/462/21, така направлена ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 та вручена 31 грудня 2021 року, у графі «Розписка про одержання» зазначено підпис, напроти графи «Особисто» вказано «Аблов».
Водночас до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місця проживання (перебування) фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. При цьому необхідно звернути увагу, що Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду надіслав копію оскаржуваної ухвали саме за вказаною ОСОБА_1 в адміністративному позові адресою його місця проживання (перебування), правильність зазначення якої на поштовому відправленні не оспорюється ним і в апеляційній скарзі.
Відповідно до статей 2, 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.
Для доступу до судових рішень Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень, що є автоматизованою системою збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. 
Відповідно до частин першої та другої статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Загальний доступ до судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України забезпечується з дотриманням вимог статті 7 цього Закону.
Таким чином, скаржник, будучи обізнаним про передбачені законодавством строки постановлення Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду судового рішення за результатами розгляду питання щодо можливості відкриття провадження у справі за його адміністративним позовом та про строки його надсилання, повинен був вчиняти активні дії, спрямовані на його отримання у відділенні поштового зв?язку (навіть у випадку, якщо ОСОБА_1 або уповноважена ним особа не отримали копію цього рішення 31 грудня 2021 року, як про це зазначає позивач в апеляційній скарзі, то після подання адміністративного позову та спливу передбачених КАС України строків для ухвалення відповідного судового рішення, він повинен був вчиняти активні дії з метою з'ясування, чи надходила йому відповідна кореспонденція за вказаною в позовній заяві адресою), та/або ж шляхом ознайомлення з ним після оприлюднення в Єдиному державному реєстрі судових рішень (23 грудня 2021 року).
Однак будь-яких доказів та аргументів на підтвердження обставин, які об'єктивно перешкоджали ознайомленню з оскаржуваним судовим рішенням після 23 грудня 2021 року та поданню апеляційної скарги в строки, передбачені процесуальним законом, скаржником не надано. 
Доводи скаржника про неможливість з'ясування стану розгляду справи безпосередньо у Верховному Суді, а також з огляду на інформацію, яка міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень, після 24 лютого 2022 року (скаржником допущено описку та зазначено 24 лютого 2021 року) у зв'язку із введенням в Україні воєнного стану є необґрунтованими, оскільки частинами першою та четвертою статті 26 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII«Про правовий режим воєнного стану» встановлено, що правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами; створення надзвичайних та особливих судів не допускається, а відтак робота Верховного Суду не була припинена.
Натомість будь-яких запитів стосовно надання інформації про стан розгляду справи, заяв щодо ознайомлення з її матеріалами,надсилання копії оскаржуваного судового рішення, зокрема, на офіційну електронну адресу позивача або щодо обставин, які об'єктивно перешкоджають  ОСОБА_1 отримати його копію в паперовій формі, надісланихвідповідно до вимог КАС України, від скаржника до суду до 09 серпня 2022 року не надходило.
Посилання скаржника на введення воєнного стану на території України не може бути поважною причиною для поновлення строку на подання апеляційної скарги без зазначення конкретних обставин, які унеможливили своєчасне звернення до Верховного Суду з апеляційною скаргою, та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану обумовило пропуск строку на подання апеляційної скарги.Водночас варто зазначити, що пропуск цього строку відбувся ще до введення воєнного стану в Україні: оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена 21 грудня 2021 року, а воєнний стан в Україні введено більш ніж через два місяці.
Таким чином, ОСОБА_1 мав можливість ознайомитись з оскаржуваним судовим рішенням з моменту його оприлюднення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 23 грудня 2021 року - до моменту обмеження доступу до нього у зв'язку із введенням воєнного стану в Україні  згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, а також у подальшому після часткового відновлення Державною судовою адміністрацією України доступу до нього з 05 квітня 2022 року (у випадку, якщо скаржнику такий доступ було відновлено) або ж з 20 червня 2022 року (дата відновлення загального доступу до зазначеного Реєстру). 
Однак апелянт не обґрунтував наявності поважних обставин, які б унеможливили його ознайомлення з текстом оскаржуваної ухвали в Єдиному державному реєстрі судових рішень у період з 23 грудня 2021 року до 24 лютого 2022 року та в період з 05 квітня 2022 року (у випадку, якщо скаржнику такий доступ було відновлено) або ж з 20 червня 2022 року до 16 серпня 2022 року. Крім того, позивач не навів поважних підстав, які б унеможливлювали отримання ним копії оскаржуваного судового рішення в суді першої інстанції, зокрема, з огляду на ту обставину, що судове рішення складено ще 21 грудня 2021 року.
Невідображення актуальної інформації щодо стану розгляду справи на офіційному веб-порталі судової влади України не спростовує можливості отримання такої скаржником в інший з наведених вище способів, а тому відповідні доводи є необґрунтованими.
Щодо посилань апелянта про необхідність врахування тієї обставини, що з 18 жовтня 2021 року в Одеській області встановлено «червоний» рівень епідемічної небезпеки, який діяв до 07 грудня 2022 року, то необхідно зазначити, що скаржником у цьому випадку ймовірно також допущено описку в зазначенні року «2022» замість «2021», а відтак, оскільки оскаржуване судове рішення постановлене після 07 грудня 2021 року (21 грудня 2021 року), то відповідні доводи жодним чином не впливають на можливість його оскарження у встановлений процесуальним законодавством строк.
При цьому пунктом 3 Прикінцевих положень КАС України передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.
Таким чином, поновлення пропущеного процесуального строку здійснюється судом, якщо такий пропуск чи неможливість вчинення відповідної процесуальної дії зумовлена саме обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Для поновлення строку недостатньо лише посилання на наявність таких обмежень.Необхідним є наведення конкретних обставин та надання скаржником відповідних доказів на підтвердження їх існування, а також доведення їх впливу на своєчасність реалізації нимсвоїх прав.
Натомість скаржником належним чином не наведено достатніх обґрунтувань та не надано доказів, що причини пропуску строку на апеляційне оскарженнязумовлені обмеженнями, впровадженими у зв'язку з карантином.
Наведені скаржником обставини, якими він обґрунтовує поважність причин пропуску ним строку на апеляційне оскарження (7 місяців), не дають підстав вважати їх об'єктивними та непереборними. Процесуальна поведінка скаржника не демонструє повноти використання своїх процесуальних прав, готовність брати участь у справі на всіх етапах її розгляду, достатньої зацікавленості щодо належного захисту своїх прав в судовому порядку. ОСОБА_1 не довів, щов цій справі можливість вчасного подання ним апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції не мала суб'єктивного характеру, тобто не залежала від його волевиявлення. Натомість пропуск строку на апеляційне оскарження судових рішень через пасивну поведінку скаржинка щодо реалізації процесуальних прав і небажання їх реалізувати в повній мірі не є поважною причиною пропуску строку.
Зважаючи на викладене, зазначені скаржником причини пропуску строку в зіставленні з відомостями про дату постановлення оскаржуваного судового рішення, датою його оприлюднення в Єдиному державному реєстрі судових рішень, а також значний проміжок часу, що сплинув з дня його ухвалення до дня подання апеляційної скарги, дають підстави вважати їх необґрунтованими, а відтак неповажними для поновлення строку.
Оскільки апеляційну скаргу подано без додержання вимог, встановлених КАС України, а підставипропуску строку на апеляційне оскарження, вказані скаржником, є неповажними, таку скаргу необхіднозалишити без руху та надати  ОСОБА_1 десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для зазначення інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження та надання належних доказів поважності пропуску цього строку.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
Ураховуючи викладене та керуючись статтями 169,  296, 298, 315 КАС України, Велика Палата Верховного Суду
УХВАЛИЛА:
1. Визнати неповажними підстави пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 грудня 2021 року у справі № 9901/462/21, викладені у клопотанні  ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку.
2. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 грудня 2021 року - залишити без руху.
3. Надати скаржнику десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків, зазначених у її мотивувальній частині. 
4. Роз`яснити скаржнику, що відповідно до пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України він має право звернутися з клопотанням про продовження цього строку в разі неможливості вчинити відповідну процесуальну дію у визначений строк.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Суддя-доповідач	 	 	І. В. Желєзний	
Судді: 	В. В. Британчук	 	Л. М. Лобойко	
 	Ю. Л. Власов	 	К. М. Пільков	
 	І. В. Григор`єва	 	О. Б. Прокопенко	
 	М. І. Гриців	 	Л. І. Рогач	
 	Д. А. Гудима	 	О. М. Ситнік	
 	Ж. М. Єленіна	 	В. М. Сімоненко	
 	О. С. Золотніков	 	І. В. Ткач	
 	Л. Й. Катеринчук	 	О. С. Ткачук	
 	Г. Р. Крет