Ухвала
 
18 жовтня 2022 року
м. Київ
 
справа № 522/15969/16
провадження № 61-4966ск22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,
 
розглянувши касаційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсиббанк» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 серпня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 22 лютого 2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У серпні 2016 року Акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - АТ «УкрСиббанк») звернулося до суду з позовом, у якому уточнивши свої позовні вимоги у березні           2019 року, просило звернути стягнення на предмет іпотеки - однокімнатну квартиру, загальною площею 35,5 кв. м, житловою площею 14,6 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед АТ «УкрСиббанк» за договором про надання споживчого кредиту від 19 жовтня 2007 року № 11237496000 станом на                  05 січня  2010 року в розмірі 104 094,83 доларів США та 27 762,78 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 82 952,02 доларів США; заборгованість за процентами за користування кредитом - 17 665,95 доларів США; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 8 197,00 грн; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами - 19 565,78 грн.
 
Приморський районний суд м. Одеси рішенням від 03 серпня 2021 року в задоволенні позову відмовив.
Одеський апеляційний суд постановою від 22 лютого 2022 року апеляційну скаргу             АТ «УкрСиббанк» задовольнив частково. Рішення Приморського районного суду                  м. Одеси від 03 серпня 2021 року змінив в мотивувальній частині, залишив без змін в його резолютивній частині. 
 
АТ «УкрСиббанк» 03 червня 2022 року подало засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 серпня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 22 лютого 2022 року з пропуском строку на касаційне оскарження. 
 
В касаційній скарзі АТ «УкрСиббанк» заявило клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження з посиланням на те, що повний текст оскаржуваної постанови апеляційного суду від 22 лютого 2022 року отримано банком 04 травня 2022 року електронною поштою, на підтвердження чого надано копію роздруківки з поштової скриньки представника банку.
 
Ухвалою Верховного Суду від 08 червня 2022 року визнано підстави для поновлення процесуального строку на касаційне оскарження рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 серпня 2021 року та постанови Одеського апеляційного суду від 22 лютого 2022 року за клопотанням АТ «УкрСиббанк» неповажними. Касаційну скаргу залишено без руху та надано строк десять днів з дня вручення цієї ухвали, а саме - заявникам необхідно було надіслати на адресу суду заяву про поновлення строку на касаційне оскарження з наведенням поважних підстав для поновлення цього строку та наданням відповідних доказів; надати квитанцію (платіжне доручення) про доплату судового збору, і роз`яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.
 
Залишаючи касаційну скаргу АТ «УкрСиббанк» без руху у зв`язку з пропуском встановленого законом строку на касаційне оскарження, Верховний Суд виходив з того, що заявником не надано жодного належного доказу (довідку суду, пошти тощо) на підтвердження того, що апеляційним судом недотримано вимог статті 272 ЦПК України щодо направлення копії оскаржуваного судового рішення. Надана заявником копія роздруківки з поштової скриньки представника банку не підтверджує порушення апеляційним судом порядку вручення судового рішення.
 
Копія ухвали від 08 червня 2022 року направлялася 10 червня та 12 серпня 2022 року на адресу електронної пошти АТ «УкрСиббанк», яка була вказана в касаційній скарзі, а саме - info@ukrsibbank.com.
 
Крім цього, копія ухвали від 08 червня 2022 року направлялася на поштові адреси АТ «УкрСиббанк», які були вказані в касаційній скарзі, а саме: «вул. Андріївська, 2/12,              м. Київ, 04070»; «вул. Ф. Пушиної, 21, каб. 313, м. Київ, 03115»; «вул. Софіївська, 32,               м. Одеса, 65082». 
 
Згідно із рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, за трек-номерами 0306308476733, 0306308720790, 0306308720499 та 0306308720480 АТ «УкрСиббанк» отримало вказану ухвалу 16 червня, 17 та 23 серпня 2022 року, про що стоять відмітки про вручення.
 
Станом на 18 жовтня 2022 року від АТ «УкрСибба6нк» не надійшло до Верховного Суду матеріалів на усунення недоліків касаційної скарги, а також не надійшло заяв про продовження процесуального строку, встановленого для усунення недоліків касаційної скарги.
 
Відповідно до частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (залишення заяви без руху), про що суддею постановляється відповідна ухвала. Касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.
 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі                      № 640/3393/19 (провадження № 11-24апп21) вказано, що до поданої з пропуском строку скарги (без клопотання про його поновлення чи з визнанням судом вказаних у ньому підстав неповажними), яка, крім цього, має інші недоліки, і ці недоліки скарги після залишення її судом без руху не усунуто, зокрема й не подано відповідного клопотання із зазначенням інших причин для його поновлення, слід застосовувати наслідки, передбачені пунктом 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.
 
Аналогічні наслідки в цивільному процесі передбачені пунктом 4 частини другої статті 394 ЦПК України, згідно з яким суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.
 
Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).
 
Наведеними нормами чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку касаційного оскарження. Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні касаційної скарги, повинна вчиняти всі можливі та залежні від нього дії, використовувати в повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені чинним законодавством.
 
У параграфах 37 та 38 рішення від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» Європейський суд з прав людини нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права в такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, і має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. Водночас такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.
 
Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та порушенням принципу стабільності судового рішення, що суперечить статті 1291 Конституції України та практиці Європейського суду з прав людини.
 
У відведений судом строк та станом на 18 жовтня 2022 року АТ «УкрСиббанк» не виконало вимог ухвали Верховного Суду від 08 червня 2022 року та не направило до суду касаційної інстанції заяви про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження судових рішень, тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
 
Керуючись статтями 390, 393, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Укрсиббанк» на рішення Приморського районного суду м. Одеси                    від 03 серпня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 22 лютого       2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                           А. Ю. Зайцев
            
                                                                                                                      Є. В. Коротенко
 
                                                                                                                       М. Ю. Тітов