Постанова
Іменем України
17 листопада 2022 року
м. Київ
справа № 1/11/2021
провадження № 61-9012ав22
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Шиповича В. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,
секретаря судового засідання - Клімковської Х. І.,
учасники справи:
заявник (позивач) -  ОСОБА_1 ,
заінтересована особа (відповідач)-  ОСОБА_2 ,
за участю:
представника заявника - Сивака Андрія Юрійовича ,
розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні Верховного Суду 
(м. Київ, проспект Повітрофлотський, 28) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського апеляційного суду, у складі судді Бутенко С. Б., від 08 червня 2022 року у справі за заявою ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Харківського міжобласного третейського суду (постійно діючого) при Асоціації «Міжрегіональний юридичний союз» від 25 листопада 
2021 року у справі № 1/11/2021 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами позики,
Короткий зміст заяви
У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Харківського міжобласного третейського суду (постійно діючого) при Асоціації «Міжрегіональний юридичний союз» (далі - третейський суд) 
від 25 листопада 2021 року у справі № 1/11/2021 за позовом 
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами позики.
Заява мотивована тим, що вказаним рішенням третейського суду позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі та стягнуто з  ОСОБА_2 основну заборгованість за договорами позики № 28/01-09/20 від 28 вересня 2020 року та № 20-04/21 від 20 квітня 2021 року у сумі 3 182 429,88 грн, що еквівалентно 118 186 доларів США за офіційним курсом НБУ станом на 25 листопада 2021 року, і 3% річних у сумі 29 557,29 грн, що еквівалентно 1 097,67 доларів США за офіційним курсом НБУ станом на 
25 листопада 2021 року, а загалом - 3 211 987,17 грн, що еквівалентно 119 283,67 доларів США за офіційним курсом НБУ станом на 25 листопада 2021 року, та витрати, пов`язані з вирішенням спору в третейському суді, що складаються з третейського збору в сумі 30 627,11 грн.
У рішенні вказано про негайне його виконання, проте станом на дату звернення до суду із заявою про видачу виконавчого листа, рішення третейського суду відповідачем добровільно не виконано.
Із урахуванням викладеного,  ОСОБА_1 просив видати виконавчий лист на виконання зазначеного рішення третейського суду.
Короткий зміст судового рішення апеляційного суду (суду першої інстанції)
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 08 червня 2022 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення Харківського міжобласного третейського суду (постійно діючий) при Асоціації «Міжрегіональний юридичний союз» від 25 листопада 2021 року у справі № 1/11/2021. Роз`яснено, що після набрання законної сили ухвали про відмову у видачі виконавчого листа спір між сторонами може бути вирішений судом у загальному порядку.
Ухвала суду мотивована тим, що рішенням від 25 листопада 2021 року у справі № 1/11/2021 третейський суд вирішив питання про права та обов`язки дружини відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 , яка не брала участі у третейському розгляді, що згідно пункту 9 частини першої статті 486 ЦПК України є підставою для відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду.
Узагальнені доводи апеляційної скарги та її рух у суді апеляційної інстанції
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Полтавського апеляційного суду від 08 червня 2022 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його заяву про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги заявник зазначає, що рішенням третейського суду від 25 листопада 2021 року не вирішувались питання ні про права та обов`язки дружини відповідача, ні про права та обов`язки будь-яких інших осіб, які не брали участі у справі.
Наголошує на тому, що у договорах позики відсутні вказівки на їх укладення ОСОБА_2 в інтересах сім`ї, а в рішенні третейського суду не вказано про солідарну відповідальність подружжя за зобов`язаннями, взятими на себе боржником.
Крім того, стверджує, що Полтавський апеляційний суд не повідомив його про дату, час і місце розгляду заяви про видачу виконавчого листа.
Ухвалою Верховного Суду від 19 вересня 2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , витребувано матеріали справи за заявою про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду.
У вересні 2022 року матеріали справи за заявою ОСОБА_1  про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду надійшли до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 06 жовтня 2022 року призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні та витребувано з Харківського міжобласного третейського суду (постійно діючого) при Асоціації «Міжрегіональний юридичний союз» матеріали третейської справи 
№ 1/11/2021 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами позики.
У жовтні 2022 року матеріали третейської справи надійшли до Верховного Суду.
Відзив на апеляційну скаргу не подано
Фактичні обставини справи 
28 вересня 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики № 28/01-09/20, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримав у позику 1 599 533,50 грн, що є еквівалентом 56 586 доларів США за офіційним курсом НБУ станом на дату укладення договору, строком до 
30 червня 2021 року.
28 вересня 2020 року ОСОБА_2 складено розписку про отримання в якості позики за вказаним договором коштів в сумі 1 599 533,50 грн.
20 квітня 2021 року між тими самими сторонами був укладений договір позики № 20-04/21, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримав у позику 1 725 335,92 грн, що є еквівалентом 61 600 доларів США за офіційним курсом НБУ станом на дату укладення договору, строком до 30 червня 
2021 року.
20 квітня 2021 року ОСОБА_2 складено розписку про отримання в якості позики за вказаним договором коштів в сумі 1 725 335,92 грн.
Пункти 7.1. вказаних договорів позики містять третейське застереження щодо передачі на вирішення Харківському міжобласному третейському суду (постійно діючий) при Асоціації «Міжрегіональний юридичний союз» 
будь-яких спорів за цими договорами, які не врегульовані шляхом переговорів. Порядок розгляду спорів третейським судом по цим договорам визначається Законом України «Про третейські суди» та Регламентом Харківського міжобласного третейського суду (постійно діючий) при Асоціації «Міжрегіональний юридичний союз». Сторони також узгодили, що у випадку передачі спору на розгляд третейському суду, третейський розгляд справи буде відбуватися у складі одного третейського судді, визначеному головою третейського суду, в порядку письмового провадження на підставі наданих сторонами документів та доказів.
За змістом пунктів 8.4. цих правочинів ОСОБА_2 гарантував, що внаслідок їх укладення не буде порушено прав та законних інтересів інших осіб та, що ці договори вчиняється за згодою його дружини.
На час укладення зазначених договорів та одержання у позику коштів ОСОБА_2 перебував з ОСОБА_5 у шлюбі, який зареєстровано відділом ДРАЦС Залізничного району м. Львова 05 червня 2014 року.
22 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Харківського міжобласного третейського суду (постійно діючий) при Асоціації «Міжрегіональний юридичний союз» із позовом до ОСОБА_2 , в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за вказаними договорами позики та здійснити розподіл витрат, пов`язаних з вирішенням спору.
Рішенням Харківського міжобласного третейського суду (постійно діючий) при Асоціації «Міжрегіональний юридичний союз» від 25 листопада 
2021 року у складі судді Мартиненка А. М. позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі та стягнуто з  ОСОБА_2 на користь позивача основну заборгованість за договорами позики № 28/01-09/20 
від 28 вересня 2020 року та № 20-04/21 від 20 квітня 2021 року у сумі 3 182 429,88 грн, що еквівалентно 118 186 доларів США за офіційним курсом НБУ станом на 25 листопада 2021 року, і три відсотки річних у сумі 
29 557,29 грн, що еквівалентно 1 097,67 доларів США за офіційним курсом НБУ станом на 25 листопада 2021 року, а загалом - 3 211 987,17 грн, що еквівалентно 119 283,67 доларів США за офіційним курсом НБУ станом на 25 листопада 2021 року, та витрати, пов`язані з вирішенням спору в третейському суді, що складаються з третейського збору в сумі 
30 627,11 грн.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Частиною другою статті 24, частиною другою статті 351 ЦПК України передбачено, що Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника заявника, який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до статті 51 Закону України «Про третейські суди» рішення третейського суду є остаточним і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим Законом.
Статтею 55 Закону України «Про третейські суди» визначено, що рішення третейського суду виконуються зобов`язаною стороною добровільно, в порядку та строки, що встановлені в рішенні. Якщо в рішенні строк його виконання не встановлений, рішення підлягає негайному виконанню.
Відповідно до статті 56 Закону України «Про третейські суди» заява про видачу виконавчого документа може бути подана до компетентного суду протягом трьох років з дня прийняття рішення третейським судом. 
Згідно з частиною першою статті 483 ЦПК України питання видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду розглядається судом за заявою особи, на користь якої прийнято рішення третейського суду.
При розгляді справи в судовому засіданні суд встановлює наявність чи відсутність підстав для відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, передбачених статтею 486 цього Кодексу (частина третя статті 485 ЦПК України).
Статтею 486 ЦПК України встановлено, що суд відмовляє у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, якщо: 1) на день ухвалення рішення за заявою про видачу виконавчого листа рішення третейського суду скасовано судом; 2) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 3) пропущено встановлений строк для звернення за видачею виконавчого листа, а причини його пропуску не визнані судом поважними; 4) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; 5) третейська угода визнана недійсною; 6) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; 
7) рішення третейського суду містить способи захисту прав та охоронюваних інтересів, не передбачені законом; 8) постійно діючий третейський суд не надав на вимогу суду відповідну справу; 9) третейський суд вирішив питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі.
Подібні за змістом положення містяться у частині шостій статті 56 Закону України «Про третейські суди».
У відповідності до норм чинного законодавства при розгляді заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, не здійснюється оцінка законності і обґрунтованості рішення третейського суду в цілому, а лише встановлюється наявність або відсутність підстав для відмови у задоволенні такої заяви, визначених у статті 56 Закону України «Про третейські суди» та у статті 486 ЦПК України.
У розглядуваній справі суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, виходив з того, що рішенням Харківського міжобласного третейського суду (постійно діючий) при Асоціації «Міжрегіональний юридичний союз» від 25 листопада 
2021 року у справі № 1/11/2021 вирішено питання про права та обов`язки дружини відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 , яка не брала участі у третейському розгляді.
Проте колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції не погоджується.
Згідно частини четвертої статті 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.
У постанові від 13 січня 2021 року в справі № 466/5766/13 Верховний Суд зазначив, що рішення є таким, що прийняте про права, інтереси та (або) обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права, інтереси та (або) обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи.
Підставою позову в третейській справі № 1/11/2021 є боргові зобов`язання  ОСОБА_2  за договорами позики № 28/01-09/20 від 28 вересня 
2020 року та № 20-04/21 від 20 квітня 2021 року, укладеними між 
ОСОБА_2 та  ОСОБА_1 .
Вказані правочини передбачають надання грошових коштів у позику ОСОБА_2 без визначення цілей їх використання. При цьому згідно із розділом 6 договорів відповідальність за неповернення позики у строки, визначені цими договорами, несе саме ОСОБА_2 
ОСОБА_1 , звертаючись з позовом до третейського суду, позовних вимог до  ОСОБА_5 не заявляв, питання солідарної відповідальності подружжя не порушував.
Обставин щодо використання в інтересах сім`ї коштів, отриманих ОСОБА_2  за договорами позики, третейський суд не встановлював.
В судовому засіданні у Верховному Суді представник ОСОБА_1 - адвокат Сивак А. Ю. пояснив, що не володіє інформацією про те, що грошові кошти, одержані позичальником за договорами позики, були використані в інтересах сім`ї ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .
Рішення Харківського міжобласного третейського суду (постійно діючий) при Асоціації «Міжрегіональний юридичний союз» від 25 листопада 
2021 року в справі № 1/11/2021 не містить висновків про права та обов`язки ОСОБА_5 .
Відомості про оскарження ОСОБА_2 та/або ОСОБА_5 вказаного рішення третейського суду відсутні.
Отже, суд першої інстанцій дійшов помилкового висновку про те, що рішенням третейського суду у справі № 1/11/2021 вирішено питання про права та обов`язки  ОСОБА_5 , яка не брала участі у справі.
Інших обставин, визначених статтею 486 ЦПК України, як підстав для відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, судом першої інстанції не встановлено і наявні в розпорядженні Верховного Суду матеріали не свідчать про наявність таких підстав.
Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що заява ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Харківського міжобласного третейського суду (постійно діючого) при Асоціації «Міжрегіональний юридичний союз» від 25 листопада 
2021 року у справі № 1/11/2021 обґрунтована і підлягає задоволенню.
На підставі статті 141 ЦПК України, з  ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені у цій справі та документально підтверджені судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору за звернення із заявою у сумі 496,20 грн та за подання апеляційної скарги у сумі 496,20 грн.
Керуючись статтями 24, 351, 368, 376, 381-384, 486, 487 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Полтавського апеляційного суду від 08 червня 2022 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення.
Заяву ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду задовольнити.
Видати виконавчий лист на примусове виконання рішення Харківського міжобласного третейського суду (постійно діючого) при Асоціації «Міжрегіональний юридичний союз» від 25 листопада 2021 року у справі 
№ 1/11/2021 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами позики, яким стягнуто з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) основну заборгованість за договорами позики № 28/01-09/20 від 28 вересня 2020 року та № 20-04/21 від 20 квітня 2021 року у сумі 3 182 429,88 грн, що еквівалентно 118 186 доларів США за офіційним курсом НБУ станом на 25 листопада 2021 року, та три відсотки річних у сумі 29 557,29 грн, що еквівалентно 1 097,67 доларів США за офіційним курсом НБУ станом на 25 листопада 2021 року, а загалом 3 211 987,17 грн, що еквівалентно 119 283,67 доларів США за офіційним курсом НБУ станом на 25 листопада 2021 року, та витрати, пов`язані з вирішенням спору в третейському суді, що складаються з третейського збору в сумі 
30 627,11 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 992,40 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.
Судді: | В. В. Шипович Є. В. Синельников С. Ф. Хопта