ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
09 листопада 2022 року           справа №200/17257/21 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Міронової Г.М., Казначеєва Е.Г.  розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області  на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 5 липня 2022 року у справі № 200/17257/21 (головуючий І інстанції Стойка В.В., повний текст складений у м. Слов`янську Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                  В С Т А Н О В И В :

Позивач – ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі – ГУПФУ, відповідач), в якому просила: визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в призначенні пенсії; зобов`язати повторно розглянути заяву про призначення пенсії та призначити з 21.01.2021 року достроково пенсію за віком на підставі пункту 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як особі з числа військовозобов`язаних, якій надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 05.07.2022 року позов задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 22 від 27.01.2021 року про відмову в призначенні пенсії позивачу; зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії та призначити позивачу з 21.01.2021 року достроково пенсію за віком на підставі пункту 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як особі з числа військовозобов`язаних, якій надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права,  просив скасувати рішення суду та відмовити у задоволенні позову. Апелянт зазначає, що відсутні підстави для задоволення позову. Згідно наданих документів позивач набуде право на пенсію за віком після досягнення 63 років. Також, вважає, що суд втрутився в дискреційні повноваження пенсійного органу, оскільки зобов`язав призначити пенсію.
Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження. 
Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Згідно військового квитка НОМЕР_1 від 31.03.2002 року позивач проходила строкову військову службу в період до 15.10.2002 року, військове звання сержант (а.с. 16-17).
Позивача прийнято на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_1 14.10.2015 року. Відмітка про зняття  з військового обліку в військовому квитку серії НОМЕР_1 від 31.03.2002 року відсутня. Вказана інформація у тому числі підтверджується довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 18.01.2021 року № 4/10 (а.с. 21).
ІНФОРМАЦІЯ_2 видано позивачу 23.11.2016 року посвідчення серії НОМЕР_2 , згідно з яким останній має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни – учасників бойових дій (а.с. 19).
Позивач 21.01.2021 року звернувся до Слов`янського об`єднаного управління ПФУ в Донецькій області із заявою про призначення пенсії згідно Закону України № 1058-1V «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням Слов`янського об`єднаного управління ПФУ в Донецькій області № 22 від 27.01.2021 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії. При зверненні було надано посвідчення учасника бойових дій НОМЕР_2 від 23.11.2016 року,  довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності  України № 490 від 27.09.2016 року, військовий квиток НОМЕР_1 від 31.03.2002 року тощо. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону № 1058 військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, а також ті, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, батьки військовослужбовців і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до п. 20 ст. 6, особи з інвалідністю внаслідок бойових дій відповідно до п. п. 12 та 13 ст. 7 Закону № 3551, особи з числа резервістів і військовозобов`язаних, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до п. 19 ст. 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до п. 11 ст. 7 Закону № 3551, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення чоловіками 55 років, жінками – 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років для чоловіків і не менше 20 років для жінок. За результатами розгляду наданих документів встановлено, що позивач має статус учасника бойових дій згідно посвідчення НОМЕР_2 від 23.11.2016 року. Згідно довідки МО України про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності  України № 490 від 27.09.2016 року ОСОБА_1 значиться як працівник Збройних сил України, що не передбачено вищезазначеним законом для призначення дострокової пенсії за віком (а.с. 24-28).
18.10.2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив повторно розглянути заяву про призначення пенсії (а.с. 23).
Листом Головного управління пенсійного фонду в Донецькій області № 17411-16717/3-15/8-0500/21 від  09.11.2021 року  повідомлено про прийняття рішення № 22 від 27.01.2021 року про відмову в призначенні пенсії (а.с. 24).
За п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон № 1058) право на призначення дострокової пенсії за віком мають військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до п. 20 ст. 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до п. п. 12 та 13 ст. 7 Закону № 3551, особи з числа резервістів і військовозобов`язаних, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до п. 19 ст. 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до п. 11 ст. 7 Закону № 3551, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону № 3551, відповідно до абз. абз. 6 і 7 п. 1 ст. 10 зазначеного Закону, а також абз. 8 п. 1 ст. 10 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.
Позивач вважає, що має право на дострокове призначення пенсії за віком відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону № 1058, як особа з числа військовозобов`язаних, якій надано статус учасника бойових дій відповідно до п. 19 ст. 6 Закону № 3551, та яка досягла 50 річного віку і має страховий стаж, більший за 20 років.
Відповідач не заперечує факт досягнення  позивачем віку та наявність у неї страхового стажу, обумовлених п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону № 1058.
Водночас відповідач стверджує, що позивач  не має права на дострокове призначення пенсії за віком на підставі п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону № 1058, оскільки він не є військовослужбовцем чи військовозобов`язаним.
Таким чином, для вирішення публічно-правового спору, що виник між сторонами, суду належить з`ясувати, чи належить ОСОБА_1  до осіб з числа військовозобов`язаних, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 6 Закону № 3551.
За ч. 9 ст. 1 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі – Закон № 2232) щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний та воєнний час.
Позивач претендує на дострокове призначення пенсії за віком як військовозобов`язаний.
Військовий облік громадян України регламентований главою VI Закону № 2232.
Загальні правила військового обліку визначені ст. 33 Закону № 2232.
За ч.ч. 1, 3-5 ст. 33 Закону № 2232 військовий облік поділяється на облік призовників і облік військовозобов`язаних.
Військовий облік усіх військовозобов`язаних ведеться за місцем їх проживання.
Військовий облік військовозобов`язаних за призначенням поділяється на загальний і спеціальний.
Військовий облік військовозобов`язаних ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Статтею 35 Закону № 2232 встановлено загальний і спеціальний облік військовозобов`язаних та облік резервістів.
Взяття на військовий облік, зняття та виключення з нього регламентовано положеннями ст. 37 Закону № 2232.
За п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону № 2232 взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у районних (міських) військових комісаріатах підлягають громадяни України: 1) звільнені з військової служби в запас; 2) які припинили альтернативну (невійськову) службу в разі закінчення строку її проходження або достроково відповідно до Закону України «Про альтернативну (невійськову) службу»; 3) військовозобов`язані, які прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання; 4) звільнені зі служби поліцейські, особи начальницького та рядового складу Міністерства внутрішніх справ України, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту (крім осіб, прийнятих на службу цивільного захисту у порядку, визначеному Кодексом цивільного захисту України, до проходження строкової військової служби), Державної кримінально-виконавчої служби України, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику; 5) які набули громадянства України і згідно з цим Законом підлягають взяттю на облік військовозобов`язаних; 6) виключені з військового обліку Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України; 7) які відповідно до ст. 18 цього Закону звільнені від призову на строкову військову службу; 8) які досягли граничного (27-річного) віку під час перебування на військовому обліку призовників.
За п. 2 ч. 5 ст. 37 Закону № 2232 зняттю з військового обліку військовозобов`язаних у військових комісаріатах (військовозобов`язаних Служби безпеки України у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України) підлягають громадяни України: 1) які вибувають в іншу місцевість (адміністративно-територіальну одиницю) України до нового місця проживання; 2) які після проходження строкової військової служби прийняті на військову службу до інших військових формувань або на службу до Національної поліції, податкової міліції, в органи і підрозділи цивільного захисту, в Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України та в Державну кримінально-виконавчу службу України; 3) які вибули на строк більше трьох місяців за межі України; 4) в інших випадках за рішенням Міністерства оборони України.
Згідн ч. 6 ст. 37 Закону № 2232 виключенню з військового обліку у районних (міських) військових комісаріатах (військовозобов`язаних Служби безпеки України у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних Служби зовнішньої розвідки України у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які: 1) призвані чи прийняті на військову службу; 2) проходять військову службу (навчання) у вищих військових навчальних закладах і військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів; 3) визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку; 4) досягли граничного віку перебування в запасі; 5) припинили громадянство України; 6) були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину; 7) направлені для відбування покарання до установ виконання покарань або до яких застосовано примусові заходи медичного характеру; 8) не отримали до 40-річного віку військово-облікової або спорідненої з нею спеціальності; 9) померли.
Механізм організації та ведення військового обліку військовозобов`язаних центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами, виконавчими органами сільських, селищних, міських рад та виконавчими апаратами районних, обласних рад (далі - державні органи), військовими комісаріатами, військовими частинами, підприємствами, установами, організаціями та закладами освіти незалежно від їх підпорядкування та форми власності (далі - підприємства, установи та організації) визначає Порядок організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 7 грудня 2016 року № 921 (далі – Порядок № 921).
Згідно п. 16 Порядку № 921 військовий облік ведеться на підставі паспорта громадянина України та таких військово-облікових документів для військовозобов`язаних – військового квитка або тимчасового посвідчення військовозобов`язаного.
На час виникнення спірних правовідносин позивач перебувала на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджено військовим квитком серії НОМЕР_1 .
Таким чином, по відношенню до військового обов`язку позивач належала до категорії військовозобов`язаних.
Крім інших документів, разом з заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 надала відповідачу військовий квиток.
Отже, посадові особи відповідача об`єктивно мали можливість встановити належність ОСОБА_1 до категорії військовозобов`язаних на підставі відповідного військово-облікового документа яким є військовий квиток.
Щодо наявності у позивача статусу учасника бойових дій.
Право на дострокове призначення пенсії за віком мають особи з числа військовозобов`язаних, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 6 Закону № 3551.
ІНФОРМАЦІЯ_2 23.11.2016 року видано позивачу  посвідчення серії НОМЕР_2 , згідно з яким останній має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни – учасників бойових дій.
Згідно п. 19 ч. 1 ст. 6 Закону № 3551 в редакції від 24.03.2016 року, учасниками бойових дій визнаються: військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення
Отже, позивачу надано статус учасника бойових дій на підставі п. 19 ч. 1 ст. 6 Закону № 3551.
Докази позбавлення  позивача статусу учасника бойових дій, суду не надані.
Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин позивач досягла 50 років, мала страховий стаж більше 20 років, була військовозобов`язаною  і мала статус учасника бойових дій, що наданий відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 6 Закону № 3551, а тому мала право на дострокове призначення пенсії за віком на підставі п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону № 1058.
З огляду на встановлені фактичні обставини та зміст правових норм, які регулюють спірні правовідносини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про визнання протиправним та скасування рішення № 22 від 21.01.2021 року про відмову позивачу в призначенні пенсії.
При обранні способу захисту порушеного права судом враховано, що відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Таким чином, обираючи спосіб захисту порушеного права, суд зважав й на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У п. 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.
Ст. 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).
Отже, «ефективний засіб правого захисту» в розумінні ст. 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.
З приводу дискреційних  повноваженнь, суд зазначає таке.
Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).
Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи бездіяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким.
Дискреційне повноваження надається у спосіб його закріплення в оціночному понятті, відносно-визначеній нормі, альтернативній нормі, нормі із невизначеною гіпотезою тощо.
Позивач досяг 50 років, має страховий стаж більше 20 років, є військовозобов`язаним, статус учасника бойових дій наданий йому відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 6 Закону № 3551. Підстави, з яких відповідач відмовив позивачу в достроковому призначенні пенсії, не знайшли свого підтвердження. Як наслідок, застосований судом спосіб захисту порушеного права позивача не є втручанням у дискреційні повноваження Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.
Крім того, повноваження суду щодо зобов`язання відповідача вчинити певні дії прямо передбачені п. 7 ч.2 ст. 245 КАС України, а ефективний спосіб відновлення порушеного права має виключати подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень та забезпечувати, а також необхідність повторного звернення до суду.
Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджує висновок суду першої інстанції про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії та призначити позивачу з 21.01.2021 достроково пенсію за віком на підставі пункту 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як особі з числа військовозобов`язаних, якій надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Отже, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                 П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 5 липня 2022 року у справі № 200/17257/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.
Повний текст постанови складений 9 листопада 2022 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                                             І.В. Геращенко

            Судді:                                                                           Г.М. Міронова  

                                                                                                  Е.Г. Казначеєв