Ухвала    
 
21 жовтня 2022 року
м. Київ
справа № 523/1756/20
провадження № 61-9862ск22 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю.,                       Тітова М. Ю., 
 
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 29 липня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 05 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про зобов`язання вчинити певні дії,
 
ВСТАНОВИВ:
У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про зобов`язання вчинити певні дії.
В обґрунтування позову зазначала, що є донькою основного квартиронаймача квартири, яка померла у 2008 році. Вона проживала у спірній квартирі разом з матір`ю та братом, за якими здійснювала догляд, вела спільне господарство з ними, оплачувала комунальні послуги. Після смерті матері та брата продовжила проживати у квартирі без реєстрації, неодноразово зверталась до відповідача щодо укладення договору найму житла, однак отримувала відмову.
Ураховуючи викладене, просила суд зобов`язати Суворовську районну адміністрацію Одеської міської ради укласти з нею договір найму квартири АДРЕСА_1 .
Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 29 липня 2021 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від                        05 липня 2022 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суди виходили з недоведеності заявлених позовних вимог.
08 жовтня 2022 року (згідно з відміткою на поштовому конверті)                                        ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 29 липня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 05 липня 2022 року.
 
В касаційній скарзі заявник просить скасувати оскаржені судові рішення та направити справу на новий розгляд.
Касаційна скарга подана з пропуском строку на касаційне оскарження, встановленого статтею 390 ЦПК України.
У клопотанні, яке містить касаційна скарга,  ОСОБА_1 порушено питання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень з посиланням на те, що вона вже зверталась до суду касаційної інстанції з касаційними скаргами на вказані судові рішення, але вони були їй повернуті. 
Клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.
Відповідно до частини третьої статті 390 ЦПК України строк на касаційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання касаційної скарги.
При вирішенні питання про поновлення строку касаційного оскарження суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку інтервалів часу: з моменту закінчення встановленого статті 390 ЦПК України строку касаційного оскарження до дати звернення з касаційною скаргою вперше; з моменту повернення вперше поданої касаційної скарги/відмови у відкритті касаційного провадження за вперше поданою касаційною скаргою до дати повторного звернення з касаційною скаргою і т. д.
Встановлено, що у липні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Одеського апеляційного суду від              05 липня 2022 року.
Ухвалою Верховного Суду від 29 серпня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявнику з підстав, передбачених частиною третьою статті 185, частиною другою статті 393 ЦПК України (заявницею не виконано вимоги ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху).
14 вересня 2022 року ОСОБА_1 повторно звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Суворовського районного суду             м. Одеси від 29 липня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 05 липня 2022 року.
Ухвалою Верховного Суду від 22 вересня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявнику з підстав, передбачених пунктом 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України. 
Після отримання ухвали Верховного Суду від 22 вересня 2022 року заявник невідкладно звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою.
Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, він підлягає поновленню.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
 
Згідно з абзацом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 
 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 
 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
 
Касаційна скарга за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, недоліки заявником усунуто.
 
Підставою відкриття касаційного провадження є підстава, передбачена пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, яка наведена заявником.
 
Оскільки викладені в касаційної скарзі доводи викликають необхідність їх перевірки, слід відкрити касаційне провадження у даній справі та витребувати матеріали справи.
 
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Клопотання  ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень задовольнити.
 
Поновити  ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 29 липня 2021 року та постанови Одеського апеляційного суду від 05 липня 2022 року.
 
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 . 
 
Витребувати із Суворовського районного суду м. Одесицивільну справу № 523/1756/20 за позовом  ОСОБА_1 до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про зобов`язання вчинити певні дії.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали.
 
До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                   Є. В. Коротенко
 
     А. Ю. Зайцев
 
     М. Ю. Тітов